КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/2983/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026року місто Київ

справа № 755/283/25

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 червня 2025року, ухвалене під головуванням судді Плахотнюк К.Г., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року позивач ТОВ «Брайт Інвестмент» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 50857,72 грн., у тому числі: 27854,29 грн. - заборгованість за тілом кредитута 23003,43 грн. -заборгованість за відсотками.

На обґрунтування вимог посилався на те, що 24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу №24/03/23, відповідно до умов якого позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників (Додаток №1 до договору), зокрема, за заявою-анкетою про надання банківських послуг №0020/980/011572202/1 від 05січня 2018 року, укладеною між AT «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .

Вказував, що у заяві-анкеті про надання банківських послуг №0020/980/011572202/1 від 05 січня 2018 року визначено умови обслуговування кредитної лінії, зокрема, за користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки розмір якої визначається заявою-анкетою, Тарифами банку та договором.

Зазначав, що на дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 33% річних, розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних.

Посилався на те, що станом на день відступлення права вимоги, загальний розмір заборгованості відповідача становить 50857,72 грн.

Вказував, що позивач направив 08 листопада 2024 року відповідачу вимогу про погашення кредитної заборгованості, однак вказана вимога повернута за закінченням терміну зберігання.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 50 857,72 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 рокуу задоволенні позову ТОВ «Брайт Інвестмент» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ТОВ «Брайт Інвестмент» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 05 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «ОТП Банк» із вимогою відкриття рахунку із кредитною лінією, тим самим підписавши заяву-анкету про надання банківських послуг та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився із тим, що договір разом із Правилами, Тарифами, Публічним договором є невід'ємною його частиною, погоджується з ними та зобов'язується виконувати.

Вказував, що станом на день відступлення права вимоги загальний розмір заборгованості відповідача становить 50857,72 грн.

Зазначав, що право вимоги до позичальника ОСОБА_1 (кредитний договір №0020/980/011572202/1) зазначено у реєстрі боржників №2 до додатку №1 до договору факторингу №24/03/23 від 24 березня 2023 року. Реєстр боржників №2 підписаний AT «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» і скріплений печатками.

Посилався на те, що між AT «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» підписаний і скріплений печатками акт приймання-передачі реєстру боржників №2 до договору факторингу №24/03/23 від 24 березня 2023 року.

До Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини першої ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У порядку частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем всупереч положенням договору факторингу №24/03/23 від 24 березня 2023 року не надано реєстр боржників підписаний обома сторонами, що є додатком №1 до цього договору, а наданий витяг підписано лише представником ТОВ «Брайт Інвестмент».

Вказував, що суд позбавлений можливості встановити чи дійсно перейшло до позивача право вимоги за заявою-анкетою №0020/980/011572202/1 від 05 січня 2018 року про надання банківських послуг, що укладена між AT «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , оскільки до договору факторингу №24/03/23, укладеного між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент», позивач не надав документації, визначеної п.п.8.3.1., 8.3.2. цього договору.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України визначає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина перша статті 1055 ЦК України визначає, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»(далі - Закон).

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин третьої, четвертої та шостої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з частиною дванадцятою статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, 05 січня 2018 року між AT «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено заяву-анкету про надання банківських послуг AT «ОТП Банк» №0020/980/011572202/1 про те, що заява-анкета є невід`ємною частиною договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, інформаційного листка, Тарифів банку/Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті банку.

Відповідно до заяви-анкети визначено умови обслуговування кредитної лінії, зокрема, за користування кредитом, банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається заявою-анкетою, Тарифами банку та договором.

На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 33% річних, розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних.

Шляхом підписання заяви-анкети клієнт підтвердив, що: 1) банк надав в письмовій формі та в повному обсязі інформацію передбачену законодавством , що захищає права споживачів; 2) перед укладанням договору клієнта ознайомлено з інформацією, визначеною паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання кредиту із порівнянням різних пропозицій банку з метою обґрунтованого рішення щодо укладання договору та отримання кредиту на сприятливих для клієнта умовах; 3) з договором, Правилами, Інформаційним листком, Тарифами банку/Тарифним пакетом приватного банківського обслуговування, що розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений та згодний, а також зобов`язується їх належно та неухильно виконувати; 4) отримав свій примірник заяви-анкети, Інформаційний листок (у разі оформлення кредиту та іншу документацію, на розсуд банку, яка необхідна для користування банківськими послугами.

Таким чином, банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття рахунку і встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, а ОСОБА_1 добровільно погодилася на визначені у заяві-анкеті умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим первісним кредитором АТ «ОТП Банк», станом на 24 березня 2023 року заборгованість за договором №0020/980/011572202/1 від 05 січня 2018 року становить 50857,72 грн., а саме: 27854,29 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 23003,43 грн. -заборгованість за відсотками.

Відповідно до копії звіту-рахунку за період з 05 січня 2018 року по 24 березня 2023 року відповідач активно користувався кредитними коштами та всього на його рахунок надійшло 1 855 732,99 грн., а всього списано за період 1 916 662,32 грн.

Положеннями статтей 512, 514 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З матеріалів справи вбачається, що 24 березня 2023 року між AT «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу №24/03/23, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за №265, відповідно до по 3.1. якого підписанням цього договору клієнт (АТ «ОТП Банк») гарантує, що йому належить право вимоги за портфелем заборгованості до боржників, зазначених у реєстрі боржників.

За змістом п.2.1. цього договору боржником є фізична особа, що уклала з клієнтом кредитний договір дані про яку передані фактору відповідно до умов договору.

Пунктом 8.3.1. вказаного договору визначено, що клієнт зобов`язаний в день підписання цього договору підготувати і передати факторові в електронній формі електронною поштою реєстр божників в електронному вигляді за формою, встановленою в додатку №1 до цього договору з усіма заповненими даними про боржників, які обов`язково повинні містись в реєстрі боржників в електронному вигляді.

Згідно з п.8.3.2. договору факторингу в день підписання цього договору після отримання фактором реєстру боржників в електронному вигляді фактор формує, підписує та надає клієнту для підписання реєстр боржників у письмовому вигляді (Додаток №1 до цього договору) та акт приймання-передачі прав вимоги до боржників (Додаток №2 до цього договору). Протягом 3-х робочих днів з моменту отримання клієнтом реєстру боржників у письмовому вигляді та акта приймання-передачі права вимоги до боржників, уповноважений представник клієнта підписує вказані документи, скріплює їх печаткою та передає підписані примірники факторові.

На підтвердження факту відступлення права вимоги за кредитним договором №0020/980/011572202/1 від 05 січня 2018 року за яким боржником є ОСОБА_1 , позивачем надано копію договору факторингу №24/03/23 від 24 березня 2023 року, копію витягу з додатку №1 до договору факторингу підписаного представником позивача, копію платіжної інструкції №46 від 24 березня 2023 року, що підтверджує сплату ТОВ «Брайт Інвестмент» коштів за договором факторингу.

Надана копія договору та витяг з реєстру боржників, які засвідчені належним чином, підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним між ним та АТ «ОТП Банк» договором №0020/980/011572202/1 від 05 січня 2018 року.

Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованості за кредитним договором, а договір факторингу відповідачем не оспорювався, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору.

Наведені обставини та докази у справі підтверджують, що відбулась заміна кредитодавця, на підставі укладеного договору факторингу, а тому до ТОВ «Брайт Інвестмент», перейшло право вимоги за договором №0020/980/011572202/1 від 05 січня 2018 року, укладеними між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .

Таким чином, суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, а відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ТОВ «Брайт Інвестмент».

Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у загальному розмірі 7570 грн.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ТОВ «Брайт Інвестмент».

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», місцезнаходження: містоДніпро, вул. Січових Стрільців, 9, заборгованість по тілу кредиту у розмірі 27854 грн. 29 коп., заборгованість по відсоткам у розмрі 23003 грн. 43 коп., судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 7570 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: