Справа № 165/62/26
Провадження № 2/165/459/26
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Нововолинську, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства "Нововолинська центральна міська лікарня" до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування осіб, які потерпіли від кримінального правопорушення

встановив:

08 січня 2026 року КНП «Нововолинська центральна міська лікарня», в особі директора Шипелика О. звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування осіб, які потерпіли від кримінального правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ухвалою Нововолинського міського суду від 09 вересня 2025 року закрито кримінальне провадження №0001407 від 23 грудня 2019 року та звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, а цивільний позов прокурора в інтересах Фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради до обвинуваченого про відшкодування майнової шкоди в розмірі 12453,12 грн. залишено без розгляду. У вищевказаній ухвалі судом зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, що стало причиною заподіяння потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпілий ОСОБА_2 в період з 23 грудня 2019 року по 30 грудня 2019 року (7 ліжко-днів) перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «НЦМЛ». Вартість одного ліжко-дня складає 389,16 грн., а вартість лікування відповідно становить 2724,12 грн. Потерпіла ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному та хірургічному відділеннях КНП «НЦМЛ» з 23 грудня 2019 року по 17 січня 2020 року (25 ліжко-днів), тому витрати на її лікування становлять 9729 грн. Зазначає, що відповідач в добровільному порядку кошти, що були витрачені закладом охорони здоров`я не відшкодував, а тому наявні всі підстави для стягнення з ОСОБА_1 витрачених коштів на лікування потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно наданої калькуляції. Вказує також на те, що КНП «НЦМЛ», відповідно до статуту, є комунальним закладом охорони здоров`я, майно підприємства перебуває у власності територіальної громади міста Нововолинська в особі Нововолинської міської ради. З цих підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на рахунок міського бюджету 12453,12 грн. витрат понесених на лікування осіб, які потерпіли від кримінального правопорушення.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, Найдич Г.В. діючи на підставі довіреності (а.с.29) подала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу у її відсутності, як представник КНП «НЦМЛ» підтримала позов з підстав викладених у позовній заяві (а.с.71). У відповіді на відзив, що надійшов до суду 03 лютого 2026 року директор КНП «НЦМЛ» Шипелик О. вказав на необґрунтованість доводів ОСОБА_1 , зазначив, що кримінальне провадження закрито за нереабілітуючих підстав, а тому останній повинен відшкодовувати усі витрати пов`язані із вчиненням злочину, включно витрати на лікування потерпілих осіб (а.с.49-54).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про надіслання поштового відправлення (а.с.70). У поданому відзиві зазначив, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України не була встановлена судом, потерпілий ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння. А оскільки наявність кримінального провадження у суді відносно нього та подальше звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення, не може вказувати на причинно-наслідковий зв`язок між його діями і ушкодженнями ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , тому вважає відсутні підстави для стягнення з нього витрат на стаціонарне лікування потерпілих, що понесені закладом охорони здоров`я (а.с. 42-43).

Дослідивши матеріали справи та зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

За змістом положень ст.127 КПК України витрати, понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, віднесено до збитків, завданих державі внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

У судовому засіданні, з долученої копії ухвали Нововолинського міського суду Волинської області від 09 вересня 2025 року встановлено, що водій ОСОБА_1 23 грудня 2019 року, приблизно о 17 год. 30 хв. у м. Нововолинську, керуючи пасажирським автобусом марки «БАЗ А079.14», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому перебували пасажири, в ході маршруту № 2 сполученням «5-й мікрорайон - мікрорайон Шахтарський» м. Нововолинська, зокрема, під час руху на автодорозі по проспекту Степана Бандери в напрямку нерегульованого перехрестя вказаного проспекту із автодорогою Р-15 сполученням «Ковель-Жовква», а саме по вулиці Луцькій, здійснюючи маневр повороту ліворуч на вказаному перехресті та маючи намір виїхати на автодорогу по вулиці Луцька, а саме на смугу руху у напрямку м. Львів, по якій рухався зі сторони м. Володимир-Волинський у напрямку м. Львів автомобіль марки «SKODA OCTAVIA» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та який наближався до перехрестя, порушуючи правила дорожнього руху України, а саме: п.2.3"б", п.16.11, не врахувавши дорожню обстановку, не впевнившись в тому, що виконання маневру керованого ним пасажирського автобуса буде безпечним для інших учасників руху, не виконавши вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та маючи об`єктивну можливість виконати вимоги вказаних правил, з необережності, допустив зіткнення з автомобілем «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який не мав технічної можливості уникнути зіткнення, внаслідок чого пасажирський автобус перекинувся на праву сторону та автомобіль «SKODA ОСТАVIА» відкинуло на праве узбіччя відносно смуги руху останнього, після чого, пасажир маршрутного автобуса «БАЗ А079.14» ОСОБА_3 впала на бічну частину автобуса і на уламки скла та отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин в ділянці правого плечового суглобу та рана на II пальні лівої кисті, які, згідно висновку експерта № 22 від 31.01.2020 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (пункт 2.3.5 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень), різано-рвані рани на лобі справа, орбітальної гематоми справа, підкон`юктивальний крововилив справа, різано-рвані рани нижньої | повіки правого ока, виворіт нижньої повіки та сльозової точки справа, струс головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (пункт 2.3.3 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) та забій грудної клітки, закритий перелом І ребра справа, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень по признаку тривалості розладу здоров`я (пункт 2.2.2 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Окрім того, внаслідок зіткнення, водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді гематоми на повіках правого ока, контузію, підкон`юктивальний крововилив правого ока, які, згідно висновку експерта №23 від 31.01.2020 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (пункт 2.3.5 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень), рани на обличчі та носі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (пункт 2.3.3 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) та осаднення на грудній клітці, закритий перелом грудини з помірним зміщенням, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень по признаку тривалості розладу здоров`я (пункт 2.2.2 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 09 вересня 2025 року, що набрала законної сили 16 вересня 2025 року, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності. Закрито кримінальне провадження №0001407 від 23.12.2019 про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст.286 КК України (а.с. 31-34).

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 , як вже встановлено судом відповідно до ст.82 ЦПК України, потерпілі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , отримали тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з долученою калькуляцією понесених витрат (а.с. 27), вартість одного ліжко-дня склала 389,16 грн., відтак за 7 днів лікування ОСОБА_2 заклад охорони здоров`я поніс витрати у розмірі 2724,12 грн., з розрахунку 389,16 грн. х 7 днів.

Також, згідно з калькуляцією понесених витрат (а.с. 28), заклад охорони здоров`я поніс витрати на лікування ОСОБА_3 у розмірі 9729 грн., з розрахунку 389,16 грн. х 25 днів лікування останньої в закладі.

Суд, при постановлені ухвали, за результатами розгляду кримінального провадження, питання щодо відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілих внаслідок злочину не вирішував, а відповідачем ОСОБА_1 в добровільному порядку, не були відшкодовані такі витрати.

Доводи відповідача викладених у відзиві суд не бере до уваги з огляду на наступне.

Процесуальні аспекти звільнення від кримінальної відповідальності визначені у ст.285, ст.286, ст.287, ст.288, ст.289 КПК України.

Так, відповідно до приписів п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Суд встановивши, що події, які інкримінуються ОСОБА_1 мали місце 23 грудня 2019 року, і визначений ст.49 КК трирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності сплинув, обґрунтовано задовольнив клопотання обвинуваченого та його захисника та звільнив ОСОБА_1 на підставі ст.49 КК від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 закрито судом на підставі ст.49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати а також шкода завдана потерпілим особам, третім особам, повинна відшкодувати саме вона.

Отже, доводи відповідача ОСОБА_1 з приводу відсутності підстав для сплати понесених позивачем витрат є необґрунтованими, оскільки закриття кримінального провадження щодо нього на нереабілітуючих підставах і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє його від сплати шкоди завданої потерпілим особам та інших витрат.

При ухваленні рішення суд враховує, що відповідачем не було подано доказів того, що ОСОБА_2 , керуючи автомобіля марки «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вчинив дії, які мали причинно-наслідковий зв`язок з отриманими ним та ОСОБА_3 тілесними ушкодженнями.

Згідно з ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦПК України шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статуту КНП "Нововолинська центральна міська лікарня" (далі Статуту), затвердженого рішенням Нововолинської міської ради від 15 серпня 2025 року №48/2, Комунальне некомерційне підприємство «Нововолинська центральна міська лікарня» є закладом охорони здоров`я комунальним унітарним некомерційним підприємством, майно підприємства перебуває у власності територіальної громади міста Нововолинська в особі Нововолинської міської ради. Підприємство є юридичною особою публічного права (а.с. 8-24).

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно з п.3, п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993.

Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

У відповідності до п.4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, що затверджений постановою КМУ від 16.07.1993 №545, стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Витрати на лікування потерпілих оплачені за рахунок коштів місцевого бюджету (Нововолинської міської територіальної громади). Оскільки фінансування закладів охорони здоров`я здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету, то витрачені кошти на лікування потерпілих від злочинів підлягають стягненню на користь закладів охорони здоров`я.

У зв`язку з цим, неповернення витрачених бюджетних коштів на лікування потерпілого від злочинів порушує інтереси держави та суспільний інтерес відповідної територіальної громади у вигляді забезпечення належного та якісного медичного обслуговування громадян. У разі стягнення коштів з відповідачів, вони будуть спрямовані на необхідні медичні послуги, забезпечення діяльності лікарні тощо.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.

Оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 , позивач КНП "Нововолинська центральна міська лікарня" понесло витрати на лікування потерпілих осіб від кримінального правопорушення, а оскільки між діями відповідача ОСОБА_1 та понесеними витратами є прямий причинний зв`язок, то обов`язок по відшкодуванню витрат на лікування потерпілих осіб, слід покласти саме на відповідача. З цих підстав, позовні вимоги КНП "Нововолинська центральна міська лікарня" є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_1 в дохід держави 1331,20 грн. судового збору.

Керуючись: ст.12, ст.81, ст.137, ст.141, ст.259, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268 ЦПК України, на підставі ст.1166, ст..1179, ст.1206 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального некомерційного підприємства "Нововолинська центральна міська лікарня» (, адреса: проспект Перемоги, буд.7, м. Нововолинськ, Володимирський район, Волинська область) 12453 (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят три) грн. 12 коп. витрат понесених на лікування осіб, які потерпіли від кримінального правопорушення, які зарахувати на рахунок Нововолинської міської територіальної громади.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10 березня 2026 року.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк