Справа № 930/1382/25
Провадження №2/930/144/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2026 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.

за участі секретаря судового засідання Шелест Л.І.

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Райгородська сільська рада, про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Представник Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Вінницькій області Олег Ткаченко звернувся до Немирівського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Райгородська сільська рада, про відшкодування матеріальної шкоди.

Позов обгрунтовано тим, що вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 07.04.2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу, у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 07.04.2025 року набрав законної сили 06.05.2025 року, про що має місце відповідна відмітка.

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 17.04.2024 в порушення вимог статей 27, 38, 52-1, 63 Закону України «Про тваринний світ», Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» та «Правил любительського рибальства», затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 за №700, підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на вчинення незаконного вилову (добування) риби та подальшого її використання у власних цілях, використовуючи заздалегідь заготовлені знаряддя для незаконного вилову (добування) риби, а саме: дерев`яний човен та дві рибальські сітки, які відповідно до розділу IV пункту 1.1 «Правил любительського рибальства», затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 за № 700, являються забороненим знаряддям лову, без належного дозволу, здійснив на річці Південний Буг, що протікає за межами села Семенки Гайсинського району Вінницької області, незаконний вилов цінної риби, а саме: карася в кількості 103 особин, ляща в кількості 1 особин, окуня в кількості 1 особина рака в кількості 2 особини.

Після цього, 17.04.2024 близько 06:50 години, ОСОБА_1 , знаходячись неподалік причальної зони на березі річки Південний Буг, що протікає за межами села Семенки Гайсинського району, Вінницької області, разом з забороненими знаряддями лову (двома рибальськими сітками) та незаконно виловленою (добутою) рибою в ході проведення рибоохоронного рейду був зупинений працівниками Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Вінницькій області.

Відповідно до Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2023 № 1042, збитки від незаконного вилову ( добування) риби, а саме: карася в кількості 103 особини, вартістю 1 581,00 гривень за особину, ляща в кількості 1 особини, вартістю 1 649 гри за особину, окуня в кількості 1 особини, вартістю 3 162 грн за особину, рака в кількості 2 особини, вартістю 3332 грн за особину, в загальному становить 174318 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_1 внаслідок незаконного вилову (добування) риби заподіяв рибному господарству України істотну шкоду на загальну суму 174318,00 гривень.

У зв`язку із зазначеним, представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на користь держави заподіяну шкоду у розмірі 174 318,00 грн.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 18.06.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 17.10.2025 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду.

У судове засідання представник Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Вінницькій області до суду не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Немирівської міської ради до суду не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення заяви не заперечував.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечував щодо задоволення позовних вимог. Згідно з частиною 3статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 07.04.2025 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.249 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн.

Відповідно до ч.1ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Аналогічні положення закріплено ст.ст.3,5 Закону України «Про тваринний світ»,ст. 39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Згідно з п. 9 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 1998 року №1126, вимоги щодо здійснення любительського і спортивного рибальства та застосування знарядь і способів лову (добування), норми, заборонені місця і його терміни, встановлюються правилами любительського і спортивного рибальства за басейно-територіальним принципом, які затверджуються Держкомрибгоспом за погодженням з Мінекобезпеки.

Відповідно до положень підпункту 1 пункту 1 розділу ІV Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики т а продовольства України від 19 вересня 2022 року №700 (далі Правила) забороняється добування (вилов) водних біоресурсів сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями лову, за винятком за винятком раколовок конструкції «хапка» та підсак, встановлених цими Правилами розмірів.

Відповідно до ст.63 Закону України «Про тваринний світ», Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.4 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно ч.1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Підпунктом 8 пункту 2 розділу III Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19 вересня 2022 року № 700, на рибалок покладається обов`язок відшкодовувати шкоду, заподіяну водним біоресурсам внаслідок порушення цих Правил, у порядку та розмірах, визначених законодавством.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Також за змістом ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 10.12.2004 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» передбачено, що при визначенні розміру шкоди, заподіяної водним живим ресурсам, залежно від конкретних обставин справи застосовуються такси, затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 19 січня 1998 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів риб та інших об`єктів водного промислу».

Згідно ст. 60 Закону України «Про тваринний світ» посадові особи уповноважених центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, що здійснюються державний контроль та управління галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, відповідно до закону мають право визначати розмір збитків, завданих об`єктам тваринного світу, за затвердженими таксами та методиками.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Згідно ч. 5 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Відповідно до ч. 6ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вина відповідача у порушенні правил рибальства встановлена вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 07.04.2025, що набрав законної сили.

За приписами ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення їй матеріальної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів;показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2ст.78 ЦПК України).

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що позивачем не було долучено до матеріалів справи жодних належних та достатніх доказів щодо розрахунку матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 , а долучений до матеріалів справи вирок від 07.04.2025 враховується судом лише в частині встановлення особи, яка спричинила шкоду та доведення її вини, однак не встановлює розмір завданої шкоди, яка підлягає доказуванню.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем не доведено обставин зазначених в позовній заяві відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Керуючись ст.ст.13, 76,77, 78, 79, 80, 81, 82, 89, 211, 258, 259, 263, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Райгородська сільська рада, про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09.03.2026 року.

Суддя Т. Є. Войницька