УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу Шевченко Л. В., при секретарі судового засідання Чуприни Я.Е., дослідивши заяву відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення,-

ВСТАНОВИВ :

27.01.2026 року рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу було задоволено позовну заяву ТОВ ФК Кредит-Капітал до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №395875 від 30.08.2022 року у розмірі 11980,00 грн., у тому числі 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7980,00 грн. - заборгованість за процентрами. Також, рішенням суду було стягнуто витрати по сплаті судового збору 2422,40 грн., витрати на професійну допомогу 5000,00 грн.

03.02.2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про надання розстрочки виконання вищеевказаного судового рішення. У своїй заяві відповідач повідомляє суд про те, що не ухиляється від виконання судового рішення та має намір добровільно погасити заборгованість. Відповідач повідомляє, що має складний матеріальний стан і одноразова сплата всієї суми є неможливою.

25.02.2026 року представник позивача ОСОБА_2 через електронний суд направив суду заяву, де зазначив, що заперечує щодо заяви відповідача про розстрочення рішення суду.

02.03.2026 року протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, визначено головуючим суддею Шевченко Л.В.

06.03.2026 року ухвалою суду заяву відповідача було прийнято до розгляду та призначено розгляд справи на 12.03.2026 рік.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, був повідомлений належним чином.

Представник позивача не з`явився, проте через електронний суд надав заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечує щодо задоволення заяви відповідача.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обставинами, які ускладнюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому, а підстави для відстрочки виконання рішення повинні бути чітко встановлені та підтверджені відповідними доказами.

Проте, відповідач до своєї заяви не надав жодних доказів, які могли б підтвердити об`єктивні причини необхідності розстрочення виконання рішення.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про недоведеність заявником існування правових підстав для відстрочення виконання рішення суду, оскільки скрутний майновий стан не є тими виключними обставинами, що перешкоджають належному виконанню рішення суду або роблять неможливим його виконання протягом встановленого законодавством строку, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач, будучи особою працездатного віку, не має фінансової можливості виконати рішення суду, при цьому ним не надано суду доказів неспроможності підшукати та працевлаштуватись на роботу, або має невиліковну хворобу, яка не дає йому можливості працювати. Боржник жодним чином не засвідчив намір погашення заборгованості шляхом перерахуванням частини боргу.

За таких обставин, виходячи з принципів верховенства права, обов`язковості виконання судових рішень, відсутності виключних обставин для розстрочення виконання рішення, враховуючи викладені вище обставини справи та норми закону, які регулюють вирішення даного питання, практику Верховного Суду щодо його вирішення, оскільки заявник не надав доказів на обґрунтування вимог про необхідність відстрочення судового рішення, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розстрочення виконання судового рішення у цій справі, а тому задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.258,259,260,353,354,435 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду від 27.01.2026 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. В. Шевченко