Справа № 473/5375/25
"12" березня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі головуючого судді Ротар М.М.
за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною частковою власністю шляхом виділення частки
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли земельні ділянки загальною площею 6,9152 га (3,3551га і 3,5601га), призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.
На випадок своєї смерті ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до умов якого спадкоємицею за заповітом стала ОСОБА_1 . Крім того, право на обов`язкову частку у спадщині отримав син померлої - ОСОБА_2 .
На підставі виданих на ім`я ОСОБА_1 свідоцтв про право на спадщину за заповітом за позивачкою було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на 3/4 частки в зазначених спадкових земельних ділянках. Відповідач на свою 1/4 частку свідоцтва про право на спадщину за законом не отримав і право власності не зареєстрував в Державному реєстрі речових прав.
На сьогоднішній день позивачка вирішила розпорядитися своїми частками в праві власності на спірні ділянки, проте відповідач не оформив свої спадкові права, що позбавляє позивача можливості розпоряджатися своєю часткою в земельних ділянках. Тому позивачка змушена звертатися до суду за захистом своїх прав та вважає, що єдиним правовим способом захисту її прав є виділ в судовому порядку в натурі належних їй 3/4 часток в земельних ділянках.
Ухвалою суду від 17 жовтня 2025 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 11 грудня 2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивачка та її представник адвокат Вуїв О.В. не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримують повністю.
Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання. Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 03 вересня 2024 року за р.№1263 та №1264, що були видані приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на які видані свідоцтва складається з:
Відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем, який має право на обов`язкову частку у спадщині на підставі статті 1241 ЦК України та який прийняв спадщину, оскільки проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на день її смерті. (довідка відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Інгулецької районної у місті ради № 9012 від 10.09.2021 року а.с.18).
В судовому засіданні було встановлено, що свідоцтво про право на обов`язкову частку у спадщині на частку земельної ділянки не видано. (а.с.8,12).
В той же час відповідно до положень ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України, з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права.
Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Таким чином, з моменту набуття сторонами права спільної часткової власності на земельну ділянку сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуватися спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені усіма співвласниками.
Згідно із частиною першою статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Відповідно до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, при цьому співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Згідно із ч.1,2 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до статті 88 Земельного кодексу України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.
Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав відповідача у зв`язку з виділом належної позивачці частки в натурі, відповідачем не надано заперечень щодо запропонованого позивачкою варіантом розподілу земельної ділянки, яка є об`єктом спільної часткової власності.
Про наявність спору між співвласниками свідчить звернення позивача до суду з відповідним позовом та наявність у співвласника, відповідно до вимог ст.364 ЦК України, права на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
При цьому суд бере до уваги, права позивачки і відповідача на спірну земельну ділянку і визначає найбільш ефективний спосіб захисту прав кожного з співвласників, що враховує їхні інтереси і не порушує будь-чиї прав.
Відповідно до ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною частковою власністю, виділ в натурі частки з майна задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Миколаївського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 12 березня 2026 року.
Суддя М.М. Ротар