У Х В А Л А

04 березня 2026 року м. Київ

Справа №381/3814/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1724/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Липченко О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді Соколової В.В. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 16 червня 2025 року та додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року, ухвалених під головуванням судді Янченка А.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Боярська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Боярська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - відмовлено.

Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення - задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати, а саме витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 30 000 грн.

У задоволенні заяви представника позивача, адвоката Надточиєвої А.П. про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу (правову) допомогу відмовлено.

Не погодилась із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , її представником подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні 25 лютого 2026 року представником відповідача - ОСОБА_4 повідомлено про здійснення особою пов`язаною зі стороною позивача публікації в соціальній мережі «Фейсбук» відносно судді Соколової В.В. та щодо обставин у справі, що є предметом розгляду, яка на його думку має очевидно дискредитуючий характер і може розцінюватись як спроба тиску на суд, втручання у здійснення правосуддя та дискредитація судової влади. До повідомлення надана копія зазначеної публікації.

Представник позивача - адвокат Наточиєва А.П. в судовому засіданні 25 лютого 2026 року вказала про відсутність у неї такої інформації та просила про оголошення перерви для перевірки цих даних і можливості сформувати власну думку щодо цього питання. Після оголошення перерви представник позивача не з`явилась, повідомивши про наявність у неї ознак захворювання, у зв`язку з чим просила про відкладення розгляду справи.

Суддя Соколова В.В., ознайомившись зі змістом публікації, керуючись п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, з метою уникнення будь-яких сумніві у сторін у справі в її неупередженості, здійснила заяву про самовідвід, яка зафіксована звукозаписом та протоколом судового засідання від 04 березня 2026 року.

Представник відповідача - ОСОБА_4 в судовому засіданні 04 березня 2026 року заперечував проти відводу судді Соколової В.В., вказуючи на недобросовісну поведінку сторони позивача.

Заслухавши думку учасників судового засідання, колегія суддів виходить з такого.

Підпунктами 1, 2 частини 7 статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Приймаючи присягу, суддя бере на себе зобов`язання, зокрема, безсторонньо, неупереджено та незалежно здійснювати правосуддя.

Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема в рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Мироненко та Мартиненко проти України». У пунктах 66, 67 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, такі природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ застосування одного із цих критеріїв (підходів) або обох залежить від конкретних обставин, пов`язаних зі спірною поведінкою судді.

ЄСПЛ у рішенні від 03 травня 2007 року у справі «Бочан проти України» вказав, що ЄСПЛ далі нагадує, що «безсторонність» у сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Згідно з висновком Венеційської Комісії від 11 грудня 2020 року № 1012/2020 для суддів важливим є не лише діяти неупереджено, а й доносити до громадськості сприйняття неупередженості.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Самовідвід дає змогу виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, першим показником визначено принципи незалежності та вказано на те, незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Застосування цього принципу полягає в тому, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Суддя дотримується незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, у якій він повинен винести рішення.

Другим показником визначено об`єктивність судді, яка є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

У п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів вказано, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, зокрема, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини першої статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з положеннями ч.ч. 1,2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Враховуючи зміст публікації, здійсненої в інтересах позивача, а також наявність повідомлення про цю публікацію стороною відповідача, з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості чи об`єктивності судді Соколової В.В., її заяви про самовідвід у зв`язку з цим, колегія судді прийшла до висновку про необхідність задоволення заяви про самовідвід судді та передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

З огляду на викладене, наявні обґрунтовані підстави для задоволення заяви про самовідвід суддів Соколової В.В. у вказаній справі.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Задовольнити заяву головуючої судді Соколової В.В. про самовідвід від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 16 червня 2025 року та додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року, ухвалених під головуванням судді Янченка А.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Боярська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Справу № 381/3814/23 передати на повторний автоматизований перерозподіл.

Ухвала набирає законної сили з негайно після її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук

Повний текст ухвали складений 05 березня 2026 року.