Справа № 766/7332/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16.02.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.

за участі секретаря Сивкович О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у травні 2024 року звернувся до Херсонського районного суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 77368644 від 04.12.2021 року в розмірі 17139,40 грн.; за кредитним договором № /1 від 12.12.2021 року в розмірі 30168,24 грн.; за договором позики № 11495-12/2021 від 14.12.2021 року в розмірі 11014,00 грн., а також сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.12.2021 року ОСОБА_1 уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики № 77368644 від 04.12.2021 року. На умовах, встановлених договором, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 8000,00 грн., на погоджений договором строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, згідно з умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за договором позики № 77368644 від 04.12.2021 року у загальному розмірі 17139,40 грн., з яких: 8000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 9139,40 грн. сума заборгованості за відсотками.

Оскільки, станом на день пред`явлення позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань за договором позики № 77368644 від 04.12.2021 року, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 17139,40 грн., з яких: 8000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 9139,40 грн. сума заборгованості за відсотками.

Окрім цього позивач зазначає, що 12.12.2021 року ОСОБА_1 уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» договір надання позики № /1 від 12.12.2021 року. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер телефону.

Відповідно до змісту Пропозиції укласти Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 12.12.2021 року (оферти) та надання кредиту згідно Заявки-анкети № 3939539 від 12.12.2021 року, також Акцепту зазначеної оферти, загальний розмір кредиту складає 4729,00,00 грн.; строк кредиту 11 днів; строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,225% за один день користування кредитом, що застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; річна відсоткова ставка 447,125%, що застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 5366,23 грн., за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 6532,56%, за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Графік платежів представлений у форматі Додатку № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

24/11-22 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24/11-22, згідно з умовами якого ТОВ «Інфінанс» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за договором надання позики № /1 від 12.12.2021 року в загальному розмірі 30168,24 грн., з яких: 4728,99 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 25439,25 грн. сума заборгованості за відсотками.

Оскільки, станом на день пред`явлення позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань за договором про надання позики № /1 від 12.12.2021 року, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 30168,24 грн., з яких: 4728,99 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 25439,25 грн. сума заборгованості за відсотками.

До того ж позивач зазначає, що 14.12.2021 року ОСОБА_1 уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» кредитний договір № 11495-12/2021 від 14.12.2021 року. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер телефону.

Згідно п.п 1.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4400,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.п. 1.6 кредитного договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

У відповідності до п.п. 1.3. кредитного договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 547,5% річних від суми кредиту в розрахунку 1,50% на добу.

Згідно п.п. 1.2. кредитного договору, тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 10 днів, тобто до 23.12.2021 року. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та дії до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

21.09.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21092022, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за кредитним договором № 11495-12/2021 від 14.12.2021 року в загальному розмірі 11014,00 грн., з яких: 4400,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6614,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Оскільки, станом на день пред`явлення позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 11495-12/2021 від 14.12.2021 року, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 11014,00 грн., з яких: 4400,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6614,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом неодноразового опублікування судових повісток про виклик до суду на офіційному веб-порталі Судова влада.

Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає.

У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст.130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст.280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку.

Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Статтями 13,81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

Судом встановлено, 04.12.2021 року ОСОБА_1 уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики № 77368644 від 04.12.2021 року. На умовах, встановлених договором, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 8000,00 грн., на погоджений договором строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Відповідно до п.п. 2.2. та 2.3 Договору, строк позики/строк договору 13 днів; процентна ставка фіксована, 1,70%, яка діє протягом строку договору, визначеного п.п. 2.2. п. 2 Договору.

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, згідно з умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за договором позики № 77368644 від 04.12.2021 року у загальному розмірі 17139,40 грн., з яких: 8000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 9139,40 грн. сума заборгованості за відсотками.

Згідно п. 1 Договору, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника. Номер електронного платіжного засобу позичальника вказано в п. 20 Договору, а саме картка № НОМЕР_1 .

При цьому, позивачем не надано підтвердження факту надання (перерахування) кредитних коштів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Первісним кредитором) на користь ОСОБА_1 на умовах, визначених договором позики № 77368644 від 04.12.2021 року, зокрема й перерахування коштів у сумі 8000,00 грн. на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

Окрім цього судом встановлено, що 12.12.2021 року ОСОБА_1 уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» договір надання позики № /1 від 12.12.2021 року. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер телефону.

Відповідно до змісту Пропозиції укласти Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 12.12.2021 року (оферти) та надання кредиту згідно Заявки-анкети № 3939539 від 12.12.2021 року, Акцепту зазначеної оферти, а також Паспорту споживчого кредиту, загальний розмір кредиту складає 4729,00,00 грн.; строк кредиту 11 днів; строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,225% за один день користування кредитом, що застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; річна відсоткова ставка 447,125%, що застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 5366,23 грн., за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 6532,56%, за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Графік платежів представлений у форматі Додатку № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

24/11-22 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24/11-22, згідно з умовами якого ТОВ «Інфінанс» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за договором надання позики № /1 від 12.12.2021 року в загальному розмірі 30168,24 грн., з яких: 4728,99 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 25439,25 грн. сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до Розділу 3 Паспорту споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, спосіб та строк надання кредиту: перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної споживачем не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору.

Факт виконання Первісним кредитором умов Договору № 3939539 про отримання кредиту від 12.12.2021 року підтверджується квитанцією про сплату № 124690883 від 12.12.2021 року про перерахування грошових коштів у розмірі 4729,00 на картковий рахунок № НОМЕР_1 .

Також судом встановлено, що 14.12.2021 року ОСОБА_1 уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» кредитний договір № 11495-12/2021 від 14.12.2021 року. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер телефону.

Згідно п.п 1.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4400,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.п. 1.6 кредитного договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

У відповідності до п.п. 1.3. кредитного договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 547,5% річних від суми кредиту в розрахунку 1,50% на добу.

Згідно п.п. 1.2. кредитного договору, тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 10 днів, тобто до 23.12.2021 року. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та дії до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

21.09.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21092022, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за кредитним договором № 11495-12/2021 від 14.12.2021 року в загальному розмірі 11014,00 грн., з яких: 4400,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6614,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Згідно п. 1.6 Договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ОСОБА_1 продовжувала строк кредитування шляхом подання відповідних заявок, сплати відсотків за користування кредитними коштами та підписання додаткових угод, а саме: 23.12.2021 року шляхом подання заявки на відстрочення виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту та укладення Додаткової угоди № 3 до Договору про надання фінансового кредиту № 11495-12/2021 від 14.12.2021 пролонговано дію кредитного договору на 7 календарних днів та сплачено відповідачем відсотки в сумі 924,00 грн.

Судом взято до уваги правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 127/23910/14-ц, за якою часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

За встановлених у даній справі обставин часткової сплати ОСОБА_1 23.12.2021 року заборгованості за кредитним договором № 11495-12/2021 від 14.12.2021 року, що зарахована у рахунок погашення заборгованості за відсотками, має місце визнання відповідачем факту отримання нею кредитних коштів від позивача.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Частиною першою ст. 512 ЦК України, встановлено, що якщо зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв діалогового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимог.

Частиною першою статтею 528 ЦК України передбачено, що виконання може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не впливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржником іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Положеннями статтей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. 1 ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно ст. 1087 ЦК України, розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або безготівковій формі.

З матеріалів справи і досліджених в суді доказів, які надано позивачем, суд доходить таких висновків.

Насамперед слід зазначити, що позивачем не надано підтвердження перерахування на користь відповідача та отримання останнім грошових коштів за договором позики № 77368644 від 04.12.2021 року, а саме факту перерахування суми кредиту в розмірі 8000,00 грн. на картковий рахунок ОСОБА_1 картка № НОМЕР_1 (п. 20 Договору).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України), в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимогами ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22).

За таких обставин, кредитний договір між кредитодавцем та позичальником є укладеним з моменту отримання кредитних коштів саме позичальником. В матеріалах справи відсутнє підтвердження факту отримання ОСОБА_1 грошових коштів за Договором позики № 77368644 від 04.12.2021 року в сумі 8000,00 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 , вказаний у п. 20 Договору.

Таким чином, укладення кредитного договору і надання позичальнику кредитних коштів за обставин викладених в позові у частині стягнення з ОСОБА_1 за договором позики № 77368644 від 04.12.2021 року перед судом не доведено. Позивачем не надано до суду належних, допустимих та достатніх доказів отримання ОСОБА_1 грошових коштів за Договором позики № 77368644 від 04.12.2021 року, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 12.12.2021 року та за договором про надання фінансового кредиту № 11495-12/2021 від 14.12.2021 року суд зазначає наступне.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст. 638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст. 638 ЦК України).

Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), так згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).

Згідно із ч.6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З огляду на вказане вище, суд вважає, що між сторонами правомірно укладений договір позики в електронній формі та у відповідності до вимог закону.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, у тому числі Закону України «Про електрону комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України та частини 2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того, суд зазначає, що в статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» перелічена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Зокрема, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Судом встановлено, що зміст зобов`язання в наведених договорах викладено досить зрозуміло, що дає підстави для висновку про те, що справжня воля сторін договорів зводилась до отримання коштів, які позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого кредитним договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц.

Згідно позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Суд зауважує, що у постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

При цьому, суд звертає увагу, що доказів того, що відповідач повністю сплатила грошові кошти за укладеним договором суду не надано, як і відповідачем доказів про повернення наданих грошових коштів за даним кредитним договором теж не надано.

Згідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст.ст. 549, 611 ЦК України виконання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення зобов`язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

У цьому зв`язку, перевіривши суми нарахованих відсотків за користування кредитними коштами та неустойки (штрафу, пені) за договором № /1 про надання споживчого кредиту від 12.12.2021 року, враховуючи строк дії договору 3 роки, суд зробив висновок про правомірність здійснених позивачем нарахувань. Отже, за договором № /1 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 12.12.2021 року із ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 30168,24 грн., з яких: 4728,99 грн. заборгованості по тілу кредиту; 25439,25 грн. заборгованості про відсоткам за користування кредитом.

У той же час, проценти в нарахованому позивачем розміру по договору позики № 11495-12/2021 від 14.12.2021 року в повному обсязі стягненню із ОСОБА_1 не підлягають виходячи з вищенаведених обґрунтувань, оскільки нарахування встановлених в договорі відсотків після закінчення строків, на які останні укладалися повинно бути припинене, так як у первісного кредитора, а в подальшому у позивача після закінчення строку, на який укладався договір про споживчий кредит, виникло право на отримання від позичальника інфляційних втрат та 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не процентів, передбачених договором, як плату за користування кредитом.

З наданих позивачем первинних документів, а саме: Договору про надання фінансового кредиту № 11495-12/2021 від 14.12.2021 року та Паспорту споживчого кредиту, ОСОБА_1 прийняла на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів (строк кредитування) протягом 10 (десяти) днів у строк до 23.12.2021 року.

Отже, згідно умов за договором про надання фінансового кредиту № 11495-12/2021 від 14.12.2021 року сторонами кредитного договору були погоджені наступні умови: 4400,00 грн. (залишок заборгованості по тілу кредиту)*1,50% (відсоткова ставка) = 66,00 грн - відсотки за один день; 10 днів (строк кредитування)* 66,00 грн. (відсотки за один день) = 660,00 грн. - борг за відсотками; 4400,00 (залишок заборгованості по тілу кредиту) + 660,00 (борг за відсотками) = 5060,00 грн. - борг за кредитом, згідно договору позики.

Враховуючи встановлені обставини, вимоги чинного законодавства, умови кредитного договору та договору факторингу, які дають право ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як кредитодавцю, звернутися до суду із позовом про повернення грошових коштів та нарахованих відсотків, суд вважає, що із відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 12.12.2021 року в сумі 30168,24 грн., з яких: 4728,99 грн. заборгованість за основним боргом, 25439,25 грн. заборгованість по відсоткам; за договором про надання фінансового кредиту № 11495-12/2021 від 14.12.2021 року в сумі 5060,00 грн., з яких: 4400,00 грн. заборгованість за основним боргом, 660,00 грн. заборгованість по відсоткам.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З платіжної інструкції № 65773 від 12.04.2024 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку складають (35228,24/58321,64*100)= 60,40 %, отже 1828,91 грн.

На підставі ст. ст. 207, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 12.12.2021 року в сумі 30168 (тридцять тисяч сто шістдесят вісім) гривень 24 копійки, з яких: 4728 (чотири тисячі сімсот двадцять вісім) гривень 99 копійок заборгованість за основним боргом, 25439 (двадцять п`ять тисяч чотириста тридцять дев`ять) гривень 25 копійок заборгованість по відсоткам.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 11495-12/2021 від 14.12.2022 року в сумі 5060 (п`ять тисяч шістдесят) гривень, з яких: 4400 (чотири тисячі чотириста) гривень заборгованість за основним боргом, 660 (шістсот шістдесят) гривень заборгованість по відсоткам.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1828 (одну тисячу вісімсот двадцять вісім) гривень 91 копійку в рахунок сплаченого при зверненні в суд судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін :

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса: 01032, м. Київ вул. Симона Петлюри, 30. Код .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 16.02.2026 року

СуддяЯ. В. Шестакова