справа № 388/2734/25
провадження № 2/388/159/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2026м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Кнурова О.А.,

при секретарі судового засідання Гринькової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

позивач ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» звернулося до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просило:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість за Кредитним договором № 10.05.2025-100000255 від 13.05.2025 у розмірі 53000,00 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 10.05.2025-100000255 від 13.05.2025, на підставі якого було надано грошові кошти у розмірі 20000,00 грн. на умовах, зазначених у ньому. Часткова сплата за кредитним договором становить 7600,00 грн. Відповідач свої обов`язки за договором не виконала у повному обсязі у результаті чого виникла заборгованість у сумі 53000,00 грн., яка складається з: тіла кредиту - 20000 грн.; процентів - 21000 грн.; додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 2000 грн.; неустойки - 10000 грн.

Ухвалою від 28.11.2025 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Заперечення від відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання зазначила про часткове визнання позову на суму 22800,00 грн.

На обґрунтування позиції відповідача представник зазначив, що відповідач визнає факт укладення кредитного договору № 10.05.2025-100000255 від 13.05.2025 та отримання за його умовами кредитних коштів у розмірі 20000,00 грн. При цьому, відповідачем погашено заборгованості за Кредитним договором на загальну суму 7600,00 грн. Разом з тим, на відповідача поширюється дія пільг, передбачених ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому проценти за кредитним договором підлягають перерахуванню. З урахуванням зазначених обставин представник навів такий розрахунок частини позовних вимог, які визнає позивач: період з 13.05.2025 по 04.07.2025 (52 дня): 20000,00 грн. х 1,00% х 52 днів = 10400,00 грн. розмір відсотків; 20000,00 грн. (розмір тіла кредиту) + 10400,00 грн. (нараховані відсотки за 52 днів) 7600,00 грн. (сплачена сума за кредитом) = 22800,00грн.

Також зазначив, що відповідачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8500,00 грн., що підтверджується документально та які відповідач просить стягнути з позивача на свою користь.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій позивач висловив незгоду з позицією позивача, викладеною у відзиві.

Позивач також не погодився з вимогою про стягнення витрат на правничу допомогу, зазначивши, що такі витрати у розмірі 8500,00 грн. є необґрунтованими та значно завищеними, непропорційним до предмета та ціни позову, враховуючи малозначність справи. Такий розмір витрат не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості та становить надмірний тягар для позивача. Просив суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн.

До початку першого судового засідання від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач просив:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість за Кредитним договором № 10.05.2025-100000255 від 13.05.2025 у розмірі 27000,00 грн.

На обґрунтування своєї позиції позивач зазначив, що оскільки відповідач має право на пільгу, передбачену п. 15 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку вона отрималапід час дії кредитного договору, списанню підлягають відсотки після отримання права на відповідну пільгу, а саме з 04.07.2025.Зазначив, що оплати були здійсненні відповідачем під час дії кредитного договору, до отримання права на відповідну пільгу, та вже були враховані під час формування довідки-розрахунку та позовних вимог. Таким чином, позивач змінює розмір позовних вимог із 53000,00 грн. до 27000 грн., тобто до тіла, процентів та комісії кредиту станом на 04.07.2025.

Представник позивача звернувся до суду із заявою, у якій просив проводити судове засідання за відсутності сторони позивача.

Відповідач, якого належним чином було повідомлено про день, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, та довідкою про отримання документів у системі «Електронний суд» - до суду не з`явився, участь у судовому засіданні свого представника не забезпечив, з клопотанням про відкладення проведення судового засідання до суду не звертався.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, суд дійшов висновку про проведення судового засідання за відсутності учасників справи, які не з`явились у судове засідання та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення.

Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, за відсутності заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

На підставі досліджених судом доказів, наданих учасниками справи, встановлено такі обставини.

13.05.2025 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 10.05.2025-100000255 (далі - кредитний договір).

Відповідно до умов укладеного договору ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» перерахувало, а ОСОБА_2 отримала грошові кошти у розмірі 20000,00 грн.

Умовами укладеного кредитного договору, крім іншого, передбачено:

- дата надання/видачі кредиту - 13.05.2025;

- сума Кредиту - 20000,00 грн.;

- строк, на який надається Кредит - 168 днів з дати його надання;

- дата повернення (виплати) кредиту - 27.10.2025;

- процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом;

- процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт»;

- комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 5% від суми Кредиту та дорівнює 1000,00 грн.;

- комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 1000,00 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів.

Отже, за умовами Кредитного договору 13.05.2025 ОСОБА_2 було перераховано 20000,00 грн., які вона повинна була повертати у передбачені умовами договору та графіку період зі сплатою процентів, комісії, пов`язаної з наданням кредиту - 1000,00 грн. та комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3000,00 грн.

ОСОБА_2 фактично сплачено ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» у рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором 26.05.2025 - 2800,00 грн. та 1000,00 грн., 09.06.2025 - 2800,00 грн. та 1000,00 грн.

04.07.2025 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області.

Прізвище ОСОБА_2 після реєстрацій шлюбу - « ОСОБА_4 ».

З 11.02.2025 ОСОБА_3 є солдатом, курсантом 300 навчального танкового полку ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 11.02.2025 та копією Посвідчення серії НОМЕР_2 .

Зазначені вище, встановлені судом обставини сторонами у справі не заперечувалися.

З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке.

Положеннями ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до умов ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Щодо умов Кредитного договору про справляння комісії, пов`язаної з наданням кредиту та комісії за обслуговування кредитної заборгованості судом відзначається таке.

Положеннями ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом, зокрема, включаються:

- комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо;

- інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Отже, передбачена кредитним договором комісія, пов`язана з наданням кредиту у розмірі 1000,00 грн. є правомірно нарахованою, оскільки вона відповідає умовам ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», передбачена кредитним договором і дія за виконання якої вона нараховується фактично виконана - кредит надано.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Умовами кредитного договору № 10.05.2025-100000255 від 13.05.2025 передбачено, що до Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, на надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.

Отже, передбачена кредитним договором комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі трьох платежів по 1000,00 грн., а всього 3000,00 грн. з урахуванням реальної наявності заборгованості по кредиту є правомірно нарахованою, оскільки вона відповідає умовам ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», передбачена кредитним договором та за його умовами не передбачає оплати послуг, перелік яких міститься у ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, умови кредитного договору № 10.05.2025-100000255 від 13.05.2025, якими передбачено справляння комісії, пов`язаної з наданням кредиту та комісії за обслуговування кредитної заборгованості є загальними витратами за споживчим кредитом, передбаченими ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», вони були відомі відповідачу на час укладення кредитного договору та ним сплачувалися, і такі умови та нарахування на переконання суду не обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими Законом України «Про споживче кредитування».

Щодо нарахуванням процентів судом відзначається таке.

Положеннями ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Таким чином, відповідачу, як дружині військовослужбовця, з моменту реєстрації шлюбу - 04.07.2025, - проценти за користування кредитом не нараховуються, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Поряд з цим нарахування процентів з дня отримання кредиту - 13.05.2025 до дня набуття відповідачем статусу дружини військовослужбовця - 04.07.2025, що становить 52 (з 13.05.2025 по 03.07.2025 включно) календарних дні, у сумі 10400,00 грн. є правомірним.

Щодо нарахуванням неустойки судом відзначається таке.

Положеннями ч. 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Згодом воєнний стан неодноразово безперервно продовжувався та є чинним на час ухвалення цього рішення.

Таким чином, враховуючи дату укладення кредитного договору нарахована позивачем пеня підлягає списанню, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.

З огляду на зазначене вище, суд констатує, що заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 26800,00 грн. і складається з:

- тіла кредиту - 20000,00 грн.;

- відсотків за період з 13.05.2025 по 03.07.2025 включно у сумі 10400,00 грн.;

- комісії, пов`язаної з наданням кредиту у розмірі 1000,00 грн. та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 3000,00 грн. (1000 х 3),

а всього 34400,00 грн., з яких слід вирахувати фактично сплачені відповідачем 7600,00 грн.

Ухвалюючи рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін та їх представників у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, інші доводи зазначені ними у заявах по суті справи і заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на суб`єктивному трактуванні ними фактичних обставин справи і норм матеріального права, судової практики та процесуального закону, а тому такі доводи враховуючи, зокрема, практику Європейського суду з прав людини, не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права з урахуванням судової практики, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 не було у повній мірі виконано взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості на суму 26800,00 грн., - суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог є частково обґрунтованими та доведеними, а тому такі вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведених вище мотивів та розрахунків, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ.

Питання розподілу судових витрат у частині витрат, понесених по сплаті судового збору слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено частково, - суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути пропорційну частину витрат, понесених останнім по сплаті судового збору за подачу до суду позовної заяви у розмірі 2404,46 грн. (2422,40 х 26800,00 / 27000,00).

Щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу судом відзначається таке.

Відповідачем документально підтверджено розмір витрат на надання йому адвокатом правничої допомоги на суму 8500,00 грн.

Відповідно до умов ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Сторона позивача звернулись до суду із клопотаннями про зменшення витрат іншої сторони на оплату правничої допомоги адвоката із зазначенням обґрунтування на спростування співмірності таких витрат.

Керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, враховуючи критерій реальності витрат на правничу допомогу адвокатів, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатами роботи, критерію необхідності досудової підготовки, підготовки заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань, які було подано до суду, не участі у судових засіданнях, і значимості таких дій у справі, суд, беручи до уваги складність справи, характер виконаної адвокатами роботи, її обсяг та витрачений ним час, їх пропорційність до предмета спору, - дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість у межах даної справи понесення відповідачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у розмірі 8000,00 грн.

Отже, питання розподілу судових витрат у частині витрати на професійну правничу допомогу слід вирішити відповідно до вищенаведених обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема, положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено частково, - суд дійшов висновку, що з позивача на користь відповідача слід стягнути пропорційну частину понесених останнім витрати на професійну правничу допомогу виходячи з розміру, який відповідає співмірності, необхідності та розумності таких витрат у даній справі, - 59,25 грн. (8000,00 - (8000,00 х 26800,00 / 27000,00)).

Разом з тим, відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, підсумовуючи зазначене щодо судових витрат у справі суд констатує, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 2345,21 грн. (2404,46 - 59,25).

Керуючись статтями 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР»:

- заборгованість за кредитним договором № 10.05.2025-100000255 від 13.05.2025 у розмірі 26800 (двадцять шість тисяч вісімсот) 00 коп.;

- у рахунок відшкодування судових витрат 2345 (дві тисячі триста сорок п`ять) грн. 21 коп.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи:

- позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133а, м. Київ, 01032, ;

- відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя О.А. Кнуров