Справа №949/378/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Тарасюк А.М., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика", стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", боржник: ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика", через свого представника - адвоката Кролевця Руслана Ігоровича (довіреність від 05 січня 2026 року) та просить замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" у виконавчому провадженні №64026417 з примусового виконання виконавчого напису №56431, що видав приватний нотаріус Горай Олег Станіславович, щодо стягнення з Боржника, яким є ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" заборгованості за Кредитним договором та плати за вчинення виконавчого напису, на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика" (, юридична адреса: 04052, Україна, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 17 літера Б; реквізити IBAN № НОМЕР_1 в АТ "СЕНС БАНК", МФО: 300346).

Зазначена заява не може бути прийнята до розгляду Дубровицьким районним судом Рівненської області та підлягає направленню за підсудністю, з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Отже, поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Згідно зі ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Частиною 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями чинного законодавства закріплено, що заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Отже, законодавством чітко визначено, що заінтересована сторона має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, у разі заміни кредитора у зобов`язанні правонаступником, а суд замінює сторону виконавчого провадження правонаступником.

Так, питання заміни сторони виконавчого провадження врегульовані ст. 442 Розділу VІ ЦПК України "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)".

Таким чином, нормами ЦПК України встановлена можливість заміни стягувача або боржника у виконавчому провадженні.

Поряд з цим, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка передбачена п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат".

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів.

Згідно з положеннями ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права кредитора на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Водночас нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Статтею 90 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленомуЗаконом України "Про виконавче провадження".

Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема: виконавчих написів нотаріусів.

Тобто, виконавчий напис нотаріуса підлягає зверненню до примусового виконання.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21, оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення "несудового" органу, можна зробити такий висновок: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження" визначено місце виконання рішення.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження кабінету/офісу державного/приватного виконавця, а саме з місцем вчинення виконавчих дій щодо конкретного боржника.

Як вбачається з матеріалів заяви, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 05 січня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64026417 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №56431 вчиненого 28 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. щодо стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Позика" заборгованості в розмірі 51748,23 грн.

Як зазначено у вказаній постанові про відкриття виконавчого провадження від 05 січня 2021 року ВП № 64026417 адресою боржника ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що згідно з наявною в Автоматизованій системі виконавчого провадження інформацією, яка додана до заяви, на даний час виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса ВП №64026417, не завершено та заборгованість не погашена, наразі здійснюється примусове виконання вказаного виконавчого провадження.

Разом з тим, відповідно до інформації про вказане виконавче провадження отриманої з Автоматизованої системи виконавчого провадження, вбачається, що приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника, що містяться у банківських установах, а саме: АТ "Укрсиббанк", АТ "Кредобанк", АТ "Банк Альянс", ПАТ АБ "Укргазбанк", АТ "Райффайзен Банк", АТ "Державний Ощадний банк України", АТ "ОТП Банк", АТ КБ "Приватбанк", АТ "ПроКредит Банк", АТ "Сенс банк", АТ "Агропросперіс банк", АТ "Оксі банк", ПАТ АБ "Південний", АТ Банк Авангард", АТ "Ідея Банк", АТ "Акціонерно-комерційний банк "Львів", АТ "ІНГ Банк Україна", АТ "Альтбанк", АТ "Універсал Банк", ПАТ "Банк Восток", ПАТ АКБ "Індустріалбанк", АТ "ТАСкомбанк", АТ "ПУМБ", АТ "Банк 3/4", АТ "А-Банк", АТ "Скай банк", АТ "Піреус Банк МКБ", АТ "Державний експортно-імпортний банк України", які, відповідно, не знаходяться на території, яка підпадає під юрисдикцію Дубровицького районного суду Рівненської області.

Отже, у даному випадку виконавчі дії з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем вчиняються за вказаною вище адресою боржника, що відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження`є місцем проведення виконавчих дій, та як наслідок є місцем виконання виконавчого напису.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що саме на території Сарненського району, яка підпадає під юрисдикцію саме Дубровицького районного суду Рівненської області вчиняються виконавчі дії з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса матеріали справи не містять, тому, відповідно, відсутні правові підстави для визначення підсудності даної заяви Дубровицькому районному суду Рівненської області.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції "суд, встановлений законом" викладена Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України". Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1ст. 378 ЦПК України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 даної статті встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

За таких обставин, з урахуванням того, що розгляд справи по суті не розпочатий, вважаю, що дана справа не підсудна Дубровицькому районному суду Рівненської області, в зв`язку з чим її необхідно передати за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва (03680, м. Київ, вул. Максима Кривоноса, буд. 25).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст.ст. 31, 32, 261, 352, 354 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика", стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", боржник: ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про заміну сторони виконавчого провадження, передати за підсудністю на розгляд до Солом`янського районного суду міста Києва (03680, м. Київ, вул. Максима Кривоноса, буд. 25).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду Тарасюк А.М.