Справа № 473/5789/25
"10" березня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Проте позичальниця умови договору в частині повернення кредиту, отриманого в межах встановленої кредитної лінії, належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 03 червня 2025 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 34 911,02 грн, в тому числі:
- заборгованість за кредитом 21 328,89 грн;
- заборгованість за процентами 13 582,13 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути зі ОСОБА_1 у повному обсязі.
В судове засідання представниця позивача Супрун Є.В. не з`явилася, проте в матеріалах справи (позові) міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача в окремій заяві (позові) не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного.
Відповідно до договору банк зобов`язався надати останній кредит у загальному розмірі 6 964,64 грн зі строком користування коштами протягом 18 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 02 червня 2021 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості (починаючи з 03 червня 2020 року) у розмірі 4 % від суми кредиту.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Що стосується тверджень позову про те, що частиною кредитного договору також є Публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, то в цій частині суд не погоджується з такими доводами, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що Публічна пропозиція була погоджена та підписана позичальницею (особистим або електронним підписом), а тому, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 03 липня 2019 року у подібній справі за № 342/180/17, вказаний документ не є частиною кредитного договору. При цьому, суд констатує, що в ньому також не встановлено розмір плати за обслуговування кредиту (процентів).
Також є недоречними твердження позову про те, що частиною кредитного договору є Паспорт споживчого кредиту (підписаний позичальницею), у якому визначено розмір плати за користування кредитною лінією (процентів), у зв`язку з наступним.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2023 року у справі № 393/126/20 висловлено правовий висновок про те, що паспорт споживчого кредиту не може вважатися частиною кредитного договору, а є лише інформацією, необхідною позичальнику для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Про те, що наданий банком паспорт споживчого кредиту не є частиною укладеного з відповідачкою кредитного договору, зазначено і у тексті цього паспорта, а саме що зазначена у ньому інформація актуальна та зберігає чинність лише протягом одного дня 30 листопада 2019 року та що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої нею інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.
За встановленого, Публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Паспорт споживчого кредиту не є частиною укладеного між сторонами кредитного договору, а тому зазначені в них умови не слід приймати до уваги в якості умов кредитного договору.
Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
З матеріалів справи вбачається, що банк виконав свої зобов`язання перед позичальницею шляхом встановлення на її рахунку кредитного ліміту у розмірі 22 000 грн.
Зі свого боку ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору не виконувала.
Однак, згідно ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку позичальниці, заборгованість за кредитним договором станом на 03 червня 2025 року становить 34 911,02 грн, в тому числі:
- заборгованість за кредитом 21 328,89 грн;
- заборгованість за процентами 13 582,13 грн.
Проте суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком у зв`язку з наступним.
Крім цього, з розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку позичальниці вбачається, що ОСОБА_1 в порядку виконання умов кредитного договору частково вносила кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, частина яких (у розмірі 14 134,77 грн) була зарахована банком на погашення заборгованості за процентами. Однак, як раніше встановлено судом, кредитний договір не містить умов щодо сплати позичальницею процентів за користування кредитом, а тому такі дії банку не відповідають умовам кредитного договору.
Тому кошти, внесені позичальницею на погашення заборгованості за кредитним договором, зараховані на сплату процентів за користування кредитом, підлягають перерахуванню на сплату заборгованості за тілом кредиту.
Таким чином, заборгованість за кредитним договором складається виключно із заборгованості за тілом кредиту та становить 7 194,12 грн (21 328,89 грн. (заборгованість за тілом кредиту) 14 134,77 грн (кошти, внесені позичальницею та безпідставно зараховані на погашення заборгованості за процентами)).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача в порядку відшкодування (згідно розміру задоволених позовних вимог) також слід стягнути 499,26 грн судового збору.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв