ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 381/837/26
Провадження № 2-з/362/31/26
У Х В А Л А

12.03.2026 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Медведєва К.В.,

за участю секретаря Рицької Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Опалюка Сергія Валерійовича про забезпечення позову подану разом з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбного договору недійсним, встановлення факту, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ,

встановив:

Позивач звернувся до суду з указаною позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсним шлюбний договір, встановити факт спільного проживання без укладення шлюбу, визнання майна (земельної ділянки площею 0,0697 га з кадастровим номером :01:012:0301 та будівельні матеріали, обладнання, вироби та конструкції які були використані під час будівництва будинків, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :01:012:0301) спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2026 справу передано за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Також ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2026 справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову передано за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Вказана заява про забезпечення позову надійшла до Васильківського міськрайонного суду Київської області 11.03.2026.

У вказаній заяві про забезпечення позову заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на:

1. земельну ділянку площею 0,0697 га з кадастровим номером :01:012:0301, місцезнаходження: Київська обл., Фастівський район, с. Мархалівка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.12.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Саєнко О.О. за реєстровим номером 4415;

2. будівельні матеріали, обладнання, вироби та конструкції, які були використані під час будівництва будинків, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим :01:012:0301, а саме:

- незавершеного будівництвом житлового будинку садибного типу загальною площею 129,3 кв.м.;

- ганку бетонного з дашком з мателот-черепиці;

- тераси бетонної з дашком з метало-черепиці;

- вимощення площею 39 кв.м.

В силу вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви здійснено без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

За приписами статті 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходів по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечуються, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частин третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь нього, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у Рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У Рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (Рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З наведених у позовній заяві та заяві про забезпечення позову обставин та обґрунтувань вбачається, що спір виник з приводу наявності між сторонами спору розбіжностей стосовно недійсності шлюбного договору та прав на нерухоме майно.

Так, позивач зазначає, що сторонами спору набуто спірне майно у спільну власність, натомість після цього було укладено шлюбний договір з метою ухилення від виконання грошових зобов`язань перед третіми особами, а його зміст поставив позивача у надзвичайно невигідне становище, оскільки все майно перейшло до відповідачки. Також позивач зазначає, що після укладення шлюбного договору шлюб між сторонами було розірвано, проте було збережено фактичні шлюбні відносини. З часом і фактичні шлюбні відносини було припинено, а тому позивач вважає, що порушено його майнові права на спірне майно.

У своїй заяві про забезпечення позову позивач з посиланням на правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 11.12.2023 у справі №904/1934/23 зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду здійснити ефективний захист його порушених прав.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з того, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, зокрема вважає, що захід, запропонований позивачем пов`язаний з предметом позову. Зокрема, судом оцінено відповідності майнового інтересу заявника заходам, про які він просить суд.

Невжиття таких заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення у даній справі з огляду на можливий поділ спірного будинку та земельної ділянки у судовому порядку.

Таким чином, зважаючи на те, що предметом даного позову є матеріально-правові інтереси позивача, а також те, що земельна ділянка та будинок, щодо якого ставить питання заявник, є предметом оспорюваного шлюбного договору та предметом спору про поділ майна, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що таке майно має бути забезпечене шляхом накладання арешту.

При цьому вжиття забезпечення у даній справі до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача, заявлені позивачем заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими ним позовними вимогами.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, їх обґрунтованість, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153, 247 ЦПК України, суд

постановив:

Задовольнити заяву представника позивача про забезпечення позову.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступне майно:

1. земельну ділянку площею 0,0697 га з кадастровим номером :01:012:0301, місцезнаходження: Київська обл., Фастівський район, с. Мархалівка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.12.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Саєнко О.О. за реєстровим номером 4415;

2. будівельні матеріали, обладнання, вироби та конструкції, які були використані під час будівництва будинків, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим :01:012:0301, а саме:

- незавершеного будівництвом житлового будинку садибного типу загальною площею 129,3 кв.м.;

- ганку бетонного з дашком з мателот-черепиці;

- тераси бетонної з дашком з метало-черепиці;

- вимощення площею 39 кв.м.

Надіслати сторонам копію цієї ухвали.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення рішення до виконання - протягом трьох років.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Учасники справи мають право звернутись до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову в порядку, передбаченому ЦПК України.

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Боржник: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Медведєв К.В.