Справа № 344/7725/25
Провадження № 2/344/579/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

06 березня 2026 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Дутки Р.-І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 25.04.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС", Первісний кредитор, Кредитодавець, та відповідач уклали Кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач добровільно без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, зареєструвався на Сайті, під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками Сайту Кредитодавця, тобто вказав свої особисті персональні ідентифікаційні дані

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" перед прийняттям рішення щодо видачі кредитних коштів та укладання Договору перевірило не лише особисті дані відповідача з метою ідентифікації, а і

платіжну картку, а саме: приналежність платіжної картки Позичальнику.

Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 0a7b73c2 відправлено на номер телефону НОМЕР_1 відповідача та введено ним 25.04.2024 18:50:16 на кожній сторінці індивідуальної частини (Додаток №3).

Введення Позичальником одноразового ідентифікатора у відповідне поле в Особистому кабінеті на сайті Кредитодавця є підписанням Договору відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а отже належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину.

Відразу після вчинених дій відповідача, 25.04.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" ініціювало переказ коштів згідно договору на платіжну картку № НОМЕР_2 , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця.

Позивач зазначає, що Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові

кошти виконав у повному обсязі.

Відповідач виконувала умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі.

Всупереч умов Договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 32772,51 гривень, яка складається з наступного: 22953,04 гривень - заборгованість по кредиту; 9218,47 гривень - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 601,00 гривень - комісія за кредитним договором.

10.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та позивач уклали Договір факторингу № 10102024, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №138382 від 25.04.2024.

У ході передачі прав вимоги за факторинговим договором, право вимоги за Договором №10102024 від 10.10.2024 перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 32772,51 гривень.

За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №138382 від 25.04.2024 у розмірі 32772,51 гривень, яка складається з наступного: 22953,04 гривень - заборгованість по кредиту; 9218,47 гривень - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 601,00 гривень - комісія за кредитним договором, та судові витрати (а.с. 1-15).

Процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 травня 2025 року дану цивільну справу розподілено для розгляду головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с. 72).

Ухвалою суду від 05 травня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 73-75, 84-86).

Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року витребувано у Акціонерного товариства «Універсал Банк», , докази ( а.с. 100-102).

Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року витребувано у Акціонерного товариства «Універсал Банк», , докази (а.с. 104-106).

Ухвалою суду від 18 грудня 2025 року витребувано у Акціонерного товариства «Універсал Банк», , докази (а.с. 115-117).

Ухвалою суду від 26 січня 2026 року витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» докази (а.с. 124-126).

Пояснення учасників справи у судовому засіданні.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте у позовній заяві зазначено про розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримує позовні вимоги, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема, відповідач викликалася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також інших заяв або клопотань від відповідача не надійшло.

Учасники справи у судове засідання, призначене на 05 березня 2026 року, не з`явилися, тому суд, з дотриманням положень статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання, підписав судове рішення без його проголошення.

Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явилася у судове засідання без поважних причин та не повідомила про причини свої неявки в судове засідання, відзиву не подала а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 06 березня 2026 року прийнята відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

25 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС", Кредитодавцем, та ОСОБА_1 , Позичальником, укладено договір про споживчий кредит № 138382 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с. 19-30).

Правила надання коштів та банківських матеріалів у кредит Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" затверджено Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" № 13-од від 29.03.2024 (а.с. 31-41).

Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" долучено до матеріалів справи довідку № 2, що підтверджує успішність перерахування коштів 25.04.2024 о 18:50 у розмірі 14424,40 гривень ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_3 (а.с. 42-43).

Згідно картки обліку виконання договору № 138382, заборгованість становить у розмірі 32 772,51 гривень, яка складається з наступного: 22953,04 гривень - заборгованість по кредиту; 9218,47 гривень - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 601,00 гривень - комісія за кредитним договором (а.с. 47-48).

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №138382 від 25.04.2024 за період 10.10.2024 - 25.03.2025, заборгованість складає 32 772,51 гривень, яка складається з наступного: 22953,04 гривень - заборгованість по кредиту; 9218,47 гривень - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 601,00 гривень - комісія за кредитним договором (а.с. 50).

10 жовтня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС", Клієнт, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», Фактор, уклали договір факторингу №10102024, за умовами якого Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перехід від Клієнта до Фактора відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно боргів та набуває відповідні права вимоги (а.с. 51-55).

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №10102024 від 10.10.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 138382 від 25.04.2024 у розмірі 32 772,51 гривень, яка складається з наступного: 22953,04 гривень - заборгованість по кредиту; 9218,47 гривень - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 601,00 гривень - комісія за кредитним договором (а.с. 56).

09 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" складений Акт приймання-передачі реєстру № 3 до договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 (а.с. 57).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» здійснило оплату Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 (а.с. 58).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» зареєстровано як юридична особа, ідентифікаційний код 42986956 (а.с. 65-69, 112-113).

26 січня 2026 року на адресу суду надійшла відповідь Акціонерного товариства «Універсал Банк» про те, що на ім`я ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , банком не було емітовано платіжну карту № НОМЕР_2 , банком було емітовано інші платіжні картки (а.с. 120-121).

Згідно відповіді від 30 грудня 2025 року Акціонерного товариства «Універсал Банк», картка № НОМЕР_2 не була емітована Акціонерним товариством «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 . При детальній перевірці виявлено, що БІН картки № НОМЕР_2 (перші 6 цифр) належать Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 128-129).

Як вбачається з відповіді Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та виписки по рахунку № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ) за період з 30.12.2022-01.12.2023, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ) (а.с.130-165).

24 лютого 2026 року до суду надійшла відповідь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», про те, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_6 ). Також імітувалися інші картки. Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операції за платіжною карткою № НОМЕР_3 за період 25.04.2024-30-04.2024, НОМЕР_7 , був/є фінансовим. Номер телефону НОМЕР_7 знаходиться/знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (а.с. 166).

Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_6 ) за період з 25.04.2024-30.04.2024, 25 квітня 2024 року було перераховано 14424,42 гривень (а.с.167).

Норми права, що підлягають застосуванню, та висновки суду

за результатами розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої-другої статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини першої-другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №138382 від 25.04.2024.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 02.10.2020 № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

Згідно частини першої-другої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).

Частина перша статті 638 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КРЕДІПЛЮС» в електронній формі укладено кредитний договір №138382 від 25.04.2024 з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору, який є електронним правочином.

Між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як підтверджується матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КРЕДІПЛЮС» у повному обсязі виконало зобов`язання, надавши відповідачу кредит.

Згідно виписки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» по рахунку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_6 ) за період з 25.04.2024-30.04.2024, 25 квітня 2024 року було перераховано кошти у розмірі 14424,42 гривень.

Докази про перерахування відповідачу коштів за кредитним договором №138382 від 25.04.2024 у більшому розмірі матеріали справи не містять.

Натомість, як зазначено у позовній заяві, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №138382 від 25.04.2024 не виконувала, суму кредиту та відсотки в повному обсязі за користування не повернула.

Докази, які б спростовували зазначене, в матеріалах справи відсутні.

Відтак, сума тіла кредиту у розмірі 14424,42 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи вимоги про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною першої статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 Цивільного кодексу України).

Частиною четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

За умовами кредитного договору №138382 від 25.04.2024 кредит надавався на 168 днів з 25.04.2024 по 10.10.2024 (пункт 2.6), денна процентна ставка складає 0,5153 % (пункт 2.7.1).

Таким чином, у період з 25.04.2024 по 10.10.2024 проценти нараховуються за

такою формулою: 14424,42 гривень (тіло кредиту) *0,5153 % = 74,33 гривень - нарахований відсоток за день, 74,33*168 = 12487,44 гривень - нараховані проценти.

Позивач просить стягнути проценти у розмірі 9218,47 гривень, тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи вимоги про стягнення комісії, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

У пункті 2.5 кредитного договору сторонами узгоджено сплату комісії за видачу кредиту.

Відтак, комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу.

Вказана сума комісії у розмірі 601,00 гривень за надання послуги, а саме: пов`язана з наданням Кредиту, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідачем у даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання, визначеного договором № 138382 від 25 квітня 2024 року.

Докази, які б спростовували доводи позивача про факт невиконання відповідачем зобов`язань за договором, в матеріалах справи відсутні.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості відповідача за укладеним договором або ж спростовували доводи позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано.

Отже, враховуючи, що відповідач не виконала зобов`язання за укладеним договором, суд вважає доведеними наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 138382 від 25 квітня 2024 року у розмірі 24243,89 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14424,42 гривень, заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 9218,47 гривень, комісії у розмірі 601,00 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з платіжної інструкції № 10289 від 23 квітня 2025 року, позивачем сплачено судовий збір за позовом у розмірі 2422,40 гривень (а.с. 71).

Позовні вимоги задоволені частково на 73,98 %, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1792,09 гривень.

На підставі викладеного, відповідно до статей 509, 526, 527, 530, 543, 553, 554, 610-612, 625, 1077-1082 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 4, 10-13, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280-284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», , заборгованість за кредитним договором № 138382 від 25 квітня 2024 року у розмірі 24243,89 гривень (двадцять чотири тисячі двісті сорок три гривні вісімдесят дев`ять копійок), яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14424,42 гривень (чотирнадцять тисяч чотириста двадцять чотири гривні сорок дві копійок), заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 9218,47 гривень (дев`ять тисяч двісті вісімнадцять гривень сорок сім копійок), комісії у розмірі 601,00 гривень (шістсот одна гривня нуль копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», , судовий збір у розмірі 1792,09 гривень (одна тисяча сімсот дев`яносто дві гривні дев`ять копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», , місцезнаходження: 2090 м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 06 березня 2026 року.

Суддя Мелещенко Л.В.