ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1406/26 Справа № 212/7680/25 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О. В. Суддя 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 11 вересня 2025 року, яка постановлена суддею Колочко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 11 вересня 2025 року (до суду апеляційної інстанції справа надійшла 27.02.2026),

В С Т А Н О В И В

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» (далі ТОВ «Житлокомцентр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по житлово-комунальним послугам.

Ухвалою суду від 31.07.2025 року відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи.

01 вересня 2025 року через канцелярію суду, засобами електронного зв`язку, надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» про захист прав споживача, стягнення матеріальної, моральної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 11 вересня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про об`єднання позовів відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Житлокомцентр» про стягнення матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 46 450 грн із забороною розголошення персональних даних повернуто ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 10 жовтня 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 11 вересня 2025 року та зобов`язати суд першої інстанції провести розгляд зустрічного позову у взаємному зв`язку з позовом представника ОСОБА_2 , яка діє на користь позивача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що зустрічний позов безпосередньо пов`язаний з вимогами ТОВ «Житлокомцентр» щодо відсутності виникнення цивільно-правових відносин з цією юридичною особою та неможливістю надавати цією юридичною особою житлово-комунальних послуг. Так, представник позивача ОСОБА_2 , яка діє на користь ТОВ «Житлокомцентр» в первісному позові вимагає грошові кошти за житлово-комунальні послуги, а у зустрічному позові заявником обґрунтовано доведено, що ТОВ «Житлокомцентр» таких послуг за зазначений період в первісному позові не надавав, тим більше належної якості, і не міг надавати. Тому вимога сплачувати за те, що не надавалось і фізично не могло надаватися не підлягає задоволенню.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Житлокомцентр» просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду - без змін як законну і обгрунтовану.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала, розгляд якої згідно п. 6 ст. 353 ЦПК України, здійснюється без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення зустрічної позовної заяви відповідачу ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання останнього про об`єднання поданого ним зустрічного позову до ТОВ «Житлокомцентр» про стягнення матеріальної та моральної шкоди не підлягає об`єднанню із позовом ТОВ «Житлокомцентр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. При цьому суд дійшов переконання, що спільний розгляд цих позовів є недоцільним, оскільки умови прийняття зустрічного позову відсутні.

Колегія суддів погодитися з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

За змістом ч.ч.1-3 ст.193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, тобто такими, що виникають з одних правовідносин, доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень. Недоцільно розглядати первісний та зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом.

Таким чином, вирішуючи клопотання про прийняття зустрічного позову суд з`ясовує такі питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову, чи поданий зустрічний позов у строк для подання відзиву на позов.

Аналогічний зміст містить й п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року.

У постанові від 20 березня 2019 року у справі №910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі №200/22329/14-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила, що зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів).

Конструкція ч. 2 ст. 193 ЦПК вказує на її імперативність, тобто, суд позбавлений широкого розсуду щодо доцільності прийняття зустрічного позову; умовою цього є посилання у зустрічному позові на обставини, за якими задоволення зустрічного позову матиме наслідком повну або часткову відмову у задоволенні первісного позову, та виникнення позовів з одних правовідносин.

Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; в) задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Як вбачається із матеріалів справи ТОВ «Житлокомцентр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

01 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ТОВ «Житлокомцентр», який назвав позовом про захист прав споживача, хоча по суті заявив вимоги про захист особистих немайнових прав, зокрема пов`язаних із захистом персональних даних, та похідні від них - про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а не позовні вимоги, які можна було б розцінити як зустрічні до заявлених перших позовних вимог, наприклад про неякісність наданих житлово-комунальних послуг та відшкодування заподіяної у зв`язку із наданими послугами неналежної якості шкоди тощо. Натомість апелянт просив суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Житлокомцентр» матеріальну шкоду в сумі 8500,00 гривень та моральну шкоду в сумі 40 000 гривень на рахунок ОСОБА_1 , номер якого буде надано до суду до переходу в стадію дебатів; вилучити у ТОВ «Житлокомцентр» усі матеріальні носії персональних даних ОСОБА_1 і знищити їх під час судового засідання в присутності ОСОБА_1 ; зобов`язати ТОВ «Житлокомцентр» знищити усі персональні дані ОСОБА_1 на усіх віртуальних носіях, про що повідомити його письмово за вказаною ним адресою. Крім того просив постановити окрему ухвалу відносно адвоката Зарівної С.В.

У зв`язку з чим, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що спільний розгляд позову ТОВ «Житлокомцентр`та зустрічного позову ОСОБА_1 у даній справі не був доцільним, оскільки позови не взаємопов`язані, виникають з різних правовідносин і об`єднання вказаних позовів не сприяло би правильному вирішенню спору між сторонами.

З огляду на вказане, слід погодитися з висновком суду про недоцільність спільного розгляду позову ТОВ «Житлокомцентр» та зустрічного позову ОСОБА_1 про захист персональних даних та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з огляду на вищезазначене.

Крім того, на час подання апеляційної скарги, рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 11 вересня 2025 року в даній справі ухвалено судове рішення по суті позову ТОВ «Житлокомцентр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

У зв`язку з наведеним, повернення зустрічної заяви ОСОБА_1 не є порушенням права на справедливий судовий захист, порушенням конституційних прав, які передбачені Конституцією України, нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальної декларації прав людини та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки заявник не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом до ТОВ «Житлокомцентр».

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі частини першої статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 11 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 05 березня 2026 року.

Головуючий:

Судді: