Справа № 186/137/26
УХВАЛА

іменем України

"03" березня 2026 р. м.Шахтарське.

Шахтарський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Янжули С.А.,

при секретарі - Лиман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шахтарському, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ФОП - ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2026 року в провадження Шахтарського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ФОП - ОСОБА_2 про захист прав споживачів.

В судове засідання сторони не з`явилися, просять розглянути справу в їх відсутність, позивач надав заяву про закриття провадження в справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України (відсутній предмет спору), у зв`язку з тим, що після подачі позову до суду, відповідач сплатив на користь позивача суму грошових коштів за планшет та поштові послуги ТОВ "Нова Пошта" в розмірі 7 716,92 гривень, питання про закриття провадження в справі вирішити в його відсутність. Також просить суд вирішити питання про судові витрати, а саме: стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правову допомогу в розмірі 12 000 гривень. Відповідач по справі - ОСОБА_2 , надав відзив на позову заяву, в якому просить долучити до справи докази добровільного повернення коштів позивачу, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 гривень є неспівмірним зі складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт, завищеним і не відповідає принципу розумності, враховуючи складність справи і ціну позову. Позивачем не надано належних доказів фактично понесених судових витрат, що підтверджують реальну оплату послуг адвоката. Витрати на написання претензій до Держпродслужби та до нього не є витратами на правничу допомогу безпосередньо у зазначеній справі. Звернення до адвоката взагалі не було необхідним, оскільки він готовий був повернути кошти одразу за умови повернення товару, позивач свідомо обрав шлях затягування процесу та ініціювання судового розгляду замість виконання простої процедури повернення товару в рамках досудового врегулювання спору.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а, відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З огляду на вказане, суд вважає за можливе закрити провадження в даній цивільній справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про захист прав споживачів, справу закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору, суд вважає за можливе судовий збір по справі віднести за рахунок держави.

Відповідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Водночас, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ст.137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", заява N 71660/11, пункт 95).

У справі "Бєлоусов проти України" (заява N 4494/07, пункти 115-116) Суд зазначив, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром "фактично понесеними" (див. вищезазначене рішення у справі "Савін проти України", заява N 34725/08, пункт 97); Суд зазначає, що вже постановляв у деяких справах, що суми відшкодування судових та інших витрат можуть бути сплачені безпосередньо на рахунки представників заявників (див., наприклад, рішення у справах "Тогджу проти Туреччини", заява N 27601/95, пункт 158; "Начова та інші проти Болгарії" [ВП], заяви N 43577/98 і N 43579/98, пункт 175; "Імакаєва проти Росії", заява N 7615/02; "Карабуля проти Румунії", заява N 45661/99, пункт 180).

Позивач, на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, додав до справи: копію договору №16102501 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 16 жовтня 2025 року, укладеного між ним та "Центром правової допомоги", згідно якого останнє надали йому послуги: підготовка проекту заяви до Держпродспоживчої служби, підготовка проекту претензії, комунікація представника, підготовка проекту позовної заяви до суду. Вартість послуг - 12 000 гривень, яка сплачується замовником послуг в наступні терміни: 16 жовтня 2025 року - 6 000 гривень, 29 жовтня 2025 року - 6 000 гривень; акт №16102501 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги/юридичних послуг №16102501 від 16 жовтня 2025 року, датований 18 грудня 2025 року.

Таким чином, "Центр правової допомоги" виконував послуги з професійної правничої допомоги позивачу у підготовці до розгляду цієї справи на підставі договору про надання правової допомоги від 16 жовтня 2025 року, акту приймання-передачі наданих послуг від 18 грудня 2025 року. Вартість наданих послуг - 12 000 гривень.

Заявлені у позовній заяві вимоги позивача щодо відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 000 гривень ґрунтуються на тому, що за виконання правничих робіт, пов`язаних із підготовкою справи до судового розгляду, зокрема, підготовка проектів заяв, претензій, позовної заяви, замовник послуг сплачує товариству гонорар, розмір якого встановлюється відповідно до договору, обсяг виконаної роботи зазначається в акті виконаних робіт.

У підтвердження фактичного надання послуг адвокатом та понесення у зв`язку з цим витрат позивачем надано акт приймання-передачі наданих послуг від 18 грудня 2025 року. Згідно з актом, загальна вартість виконаних послуг складає 12 000 гривень. Зазначені вище документи містять необхідні реквізити, підписи сторін.

Верховним Судом сформовано усталену практику з питань стягнення витрат на правничу допомогу. Так, Верховний Суд у постановах від 14 листопада 2019 року у справі N 826/15063/18 та від 22 жовтня 2021 року у справі N 160/7922/20 виходив з того, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Враховуючи об`єм наданих послуг адвокатом, під час надання позивачу правничої допомоги та з огляду на наявність з боку відповідача заперечень проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу, в тому числі, через їх не співмірність, суд дійшов висновку, що зазначений розмір витрат 12 000 гривень є не співмірним із складністю справи та наданою адвокатом правничою допомогою. Суд враховує, що ціна позову становить 7 716,92 гривень, дана категорія справ є малозначною, не потребує тривалого часу для розгляду, не становить значного суспільного інтересу, відповідач сплатив позивачу грошові кошти до першого судового засідання в справі, ТОВ "Центр правової допомоги" не приймало участі в розгляді справи, фактично підготувало лише проект позовної заяви до суду, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 2 000 гривень.

Водночас, суд не погоджується з доводами відповідача про необхідність обов`язкового зазначення в акті виконаних адвокатом робіт розрахунку вартості такої роботи в погодинній прив`язці або зазначення такої вартості у фіксованому розмірі. Суд дійшов висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, оскільки зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. Подібної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 13 грудня 2018 року у справі N 816/2096/17. Таким чином, суд вважає допустимим обґрунтоване зазначення в акті виконаних адвокатом робіт лише вартості всього обсягу виконаної ним роботи, без прив`язки такої роботи до її погодинної вартості або фіксованої вартості.

Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що позивачем на підтвердження понесених ним витрат не було надано платіжних доручень про передачу коштів ТОВ "Центр правової допомоги", оскільки у ЦПК України, імплементовано нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічний підхід щодо застосування положення статті 137 ЦПК України у разі відсутності документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за умови погодження сторонами при укладанні договору про надання правничої допомоги оплати таких витрат у майбутньому, застосовано Верховним Судом у постановах від 21 січня 2021 року у справі N 280/2635/20 та від 05 березня 2021 року у справі N 200/10801/19-а.

Суд також враховує положення пункту 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи (КМРЄ) державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя (on measures facilitating access to justice) N R (81)7, згідно з якими за винятком особливих обставин сторона, яка виграла справу, в принципі має одержувати від сторони, яка програла справу, відшкодування видатків і витрат, включаючи гонорари адвокатам, котрі вона небезпідставно понесла в зв`язку із провадженням.

Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 гривень.

На підставі наведеного та керуючись ст.173, п.2 ч.1 ст.255, ч.2 ст.256, ст.ст.259-261 ЦПК України, ст.7 Закону України "Про судовий збір",-суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ФОП - ОСОБА_2 про захист прав споживачів - закрити в зв`язку з відсутністю предмету спору.

Роз`яснити сторонам наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч.2 ст.256 ЦПК України.

Судовий збір по справі віднести за рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2 000 (двох тисяч) гривень.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Янжула С.А.