Справа № 186/1754/25
Номер провадження № 2/0186/159/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

09 березня 2026 року м.Шахтарське.

Шахтарський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Янжули С.А.

при секретарі - Лиман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Шахтарському в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2025 року в провадження головуючого - судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області - Янжули С.А., надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22 березня 2023 року в м.Дніпрі відбулась дорожньо-транспортна пригода з участю транспортного засобу «Skoda», р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Chevrolet» р/н НОМЕР_2 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано відповідача та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб унаслідок експлуатації транспортного засобу на момент настання ДТП, в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не була забезпечена за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Керуючись положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпіла сторона, у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була забезпечена за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, звернулася до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу і надала всі необхідні документи передбачені ст.35 Закону, в тому числі і Заяву про виплату відшкодування.

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - Позивач), яке відповідно до пп. а) п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодовує шкоду заподіяну транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, здійснило розгляд вказаного випадку, визначило розмір заподіяного збитку та здійснило на користь потерпілої особи регламенту виплату у розмірі 71 868,77 гривень.

Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 73 818,77 гривень.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивача всю завдану шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала особи шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, з урахуванням норм чинного законодавства та зазначених обставин просить стягнути з відповідача на користь позивача 73 818,77 гривень та судовий збір по справі.

Ухвалою Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові просить суд про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач та його представник повторно в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили, відзив на позовну заяву не надали, заяви про розгляд справи в їх відсутність не надходило, однак надали письмові пояснення по справі, в яких зазначили, що 27 липня 2023 року відповідач самостійно частково відшкодував спричинені з його вини збитки потерпілому, шляхом оплати на його рахунок матеріального збитку в розмірі 7 978,96 гривень, посилається на ч.2 ст.516 ЦК України - виконання боржником свого обов`язку первісному кредитору є належним виконанням. Просить суд при розгляді справи врахувати вказані пояснення та обставини, зазначені в них.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

22 березня 2023 року в м.Дніпрі відбулась дорожньо-транспортна пригода з участю транспортного засобу «Skoda», р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Chevrolet» р/н НОМЕР_2 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська №203/1763/23 від 06 червня 2023 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано відповідача та притягнуто його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб унаслідок експлуатації транспортного засобу на момент настання ДТП, в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не була забезпечена за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Керуючись положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпіла сторона - ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була забезпечена за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, звернувся 27 березня 2023 року до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу і надала всі необхідні документи передбачені ст.35 Закону, в тому числі і Заяву про виплату відшкодування.

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - Позивач), яке відповідно до пп. а) п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодовує шкоду заподіяну транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, здійснило розгляд вказаного випадку, визначило розмір заподіяного збитку та здійснило на користь потерпілої особи регламенту виплату у розмірі 71 868,77 гривень, що підтверджується висновком експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ №115С23 від 13 травня 2023 року, розрахунком розміру регламентної виплати, яка належить власнику транспортного засобу марки "Chevrolet Aveo" з номерним знаком НОМЕР_2 від 24 травня 2023 року, довідкою №1 від 19 червня 2023 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, платіжною інструкцією №972371 від 21 червня 2023 року про сплату позивачем на користь ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 71 868,77 гривень, платіжною інструкцією №972218 від 16 червня 2023 року про сплату позивачем на користь ФОП ОСОБА_3 1 950 гривень в рахунок оплати послуг аваркома (експерта) по справі №91474, згідно рахунку №87 від 13 травня 2023 року.

Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 73 818,77 гривень.

Копією платіжної інструкції від 27 липня 2023 року підтверджується, що ОСОБА_1 сплатив на користь ОСОБА_2 в рахунок матеріальної шкоди за ДТП від 22 березня 2023 року в розмірі 7 978,96 гривень.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивача всю завдану шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала особи шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п.21.1 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, з або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Обов`язок обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладений на водіїв також положеннями п.п. «ґ» п.2.1 Правил дорожнього руху України і ст.16 Закону України «Про дорожній рух».

Судом встановлено, що, всупереч зазначеним вимогам закону цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП застрахована не була.

Відповідно до п.п. «а» п.41.1. ст.41 Закону № 1961-IV МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, водій якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладеної у постанові від 05 жовтня 2022 року у справі № 208/4598/21 (провадження № 61-6997св-22): «Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888св18). З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки».

Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 450/4163/18: «Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. В той же час, чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки як вина потерпілого, на яку послалися суди попередніх інстанцій. При цьому, згідно з частиною другою статті 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом, тобто груба необережність потерпілого може бути підставою для зменшення розміру відшкодування, а не відмови у повному обсязі. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання (частина третя статті 1193 ЦК України). З урахуванням викладеного, колегія суддів вирішила, що розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій не врахували, що відсутність вини водія транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини)».

Судом встановлено, що станом на 21 червня 20223 року (дата перерахування коштів позивачем потерпілій особі) шкода у вищевказаному розмірі ОСОБА_2 особисто винуватцем ДТП відшкодована не була. Договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало.

Приписами ст.11 України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон № 1961-IV, який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.

В зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ здійснило виплату відшкодування ОСОБА_2 21 червня 2023 року в загальному розмірі 71 868,77 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, засобом інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України обов`язок по відшкодуванню майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоди, завдана майну фізичної або юридичної особи, покладається в повному обсязі на особу, яка її завдала.

Відповідно до абз.2 п.22.1 ст.22 Закону № 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього даним законодавчим положенням обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ч.2 ст.22 ЦК України, встановлює, що до збитків належать в тому числі і втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Приписами ст.1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону № 1961-IV передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону № 1961-IV, після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Тобто, позивач набув право вимоги, яке особи, які мали право на отримання відшкодування ( ОСОБА_2 ) мали до відповідача, як особи відповідальної за завдані збитки.

Зважаючи на викладене, суд погоджується із тим, що позивач дійсно має право на відшкодування шкоди в розмірі 73 818,77 гривень з відповідача. І це право дійсно порушується відповідачем, оскільки він, станом на 21 червня 2023 року не оплатив цієї суми потерпілій особі, а потім, не розрахувався в добровільному порядку з позивачем. А тому вказане право позивача, підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача вказаної суми. У зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Посилання відповідача на те, що ним було сплачено 7 978,96 гривень на користь потерпілої від ДТП особи в рахунок відшкодування шкоди, а тому позовна вимога про покладення на нього регресного зобов`язання в цій частині є помилковою, суд не може взяти до уваги, оскільки позивачем відшкодовано шкоду потерпілому в повному обсязі 21 червня 2023 року, тому саме з 21 червня 2023 року у позивача виникло право вимоги до відповідача в частині відшкодування шкоди, останній же, на власний розсуд та у визначеному самостійно розмірі, сплатив на користь потерпілої особи 7 978,96 гривень 27 липня 2023 року, тобто вже після того, як позивачем було проведено повний розрахунок з потерпілою особою за завдану відповідачем шкоду при ДТП. Посилання відповідача на ч.2 ст.516 ЦК України в даному випадку є помилковим, оскільки саме з його вини сталася ДТП, його цивільно-правова відповідальність, як власника наземного транспортного засобу, була не застрахована у передбаченому законом порядку, потерпіла сторона у передбачений законодавством спосіб, з дотриманням строків, звернулася до позивача із заявою про відшкодування шкоди, завданої при ДТП, договір про відступлення права вимоги в даному випадку не укладався, згідно ст.43 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регламентні виплати, передбачені цією частиною, здійснюються виключно безпосередньо потерпілій особі, її законним представникам або спадкоємцям, правонаступнику потерпілої юридичної особи, погодженим з потерпілою особою особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, особам, які проводять лікування потерпілої фізичної особи, або особам, які здійснили витрати з лікування потерпілої фізичної особи. Допускається здійснення регламентної виплати, визначеної пунктом 4 частини першої цієї статті, страховику потерпілої особи, який здійснив страхову виплату відповідно до статті 19 цього Закону, або страховику, який здійснив страхову виплату у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за іншим договором страхування щодо відповідних транспортного засобу та дорожньо-транспортної пригоди.

Будь-які правочини, що передбачають надання (перехід) права на отримання визначених цією частиною регламентних виплат, є нікчемними.

У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд вирішує питання розподілу судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України. Вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 3 028 гривень суд вважає законними, обґрунтованими та підтверджені належними доказами, а тому такі вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 273, 274, 280-283, 354, 355 ЦПК України, -суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 73 818 гривень та судовий збір в розмірі 3 028 гривень, всього стягнути: 76 846 (сімдесят шість тисяч вісімсот сорок шість) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Інформація про учасників судового процесу.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, ; адреса місцезнаходження: Русанівський бульвар, буд.8, м.Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду виготовлено 09 березня 2026 року.

Суддя: С.А.Янжула.