печерський районний суд міста києва
пр. № 4-с-76/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Литвинової І. В.

за участю секретаря судового засідання Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві скаргу боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яблонської Д.В. про залишення під арештом земельної ділянки та зобов`язання вчинити дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, у якій просив визнати незаконним рішення державного виконавця Яблонської Д.В. про залишення під арештом його земельної ділянки та зобов`язати державного виконавця Яблонську Д.В. зняти арешт з його земельної ділянки відповідно до ч. 4 п. 5 та ч. 6 та 7 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування скарги зазначено, що на виконанні у Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 757/43244/19-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 .

В ході примусового виконання державним виконавцем було проведено опис майна боржника, а саме земельної ділянки за адресою: Київська обл., с. Жукін, урочище «Обірок», власником якої є ОСОБА_1 , заг. пл. 0, 25 га, кадастровий номер :28:207:0151, яку було арештовано в 2022 році для погашення заборгованості з аліментів на користь ОСОБА_2 . Ділянку тричі виставляли на торги (14 вересня 2023 року, 22 лютого 2024 року, 07 травня 2024 року), проте торги не відбулися через відсутність учасників. Стягувач не подав заяви про залишення майна за собою в 10-денний строк. В цей час скаржник неодноразово звертався із заявами про зняття арешту, але отримав відповідь від державного виконавця Яблонської Д.В. про відмову у знятті арешту з його земельної ділянки. Вважає таку відмову незаконною та необґрунтованою

За таких обставин, скаржник звернувся до суду.

У судове засідання боржник не з`явився з урахуванням раніше поданої заяви про розгляд справи у його відсутність.

Інші учасники провадження не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, встановив наступні обставини і дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що на виконанні у Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 757/43244/19-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 .

В ході примусового виконання державним виконавцем проведено опис майна боржника, а саме: земельна ділянка за адресою: Київська обл., с. Жукин, урочище «Обірок», власником якої є ОСОБА_1 , заг. пл. 0, 25 га, кадастровий номер: :28:207:0151.

Вказане майно передано на реалізацію до ДП «ПРОЗОРРО».

Перші електронні торги по лоту № НОМЕР_1 призначені на 14 вересня 2023 року, не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів.

Другі електронні торги по лоту № НОМЕР_1 призначені на 22 лютого 2024 року, не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів.

Треті електронні торги по лоту № НОМЕР_1 призначені на 07 травня 2024 року не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів.

13 листопада 2024 року державним виконавцем на адресу стягувача направлено лист щодо залишення (не залишення) за собою вищевказаного нереалізованого майна.

28 квітня 2025 року на електронну адресу Відділу надійшла заява ОСОБА_2 , якою вона повідомила про відмову забирати вищезазначену земельну ділянку в рахунок погашення боргу.

01 травня 2025 року, 03 липня 2025 року ОСОБА_1 були направлені державному виконавцю Яблонській Д.В. заяви щодо зняття арешту з його земельної ділянки, на підставі ч. 4 п. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна є відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно та на підставі ст. 61 та 7 цього Закону, відповідно до якої у разі не реалізації майна на третьому електронному аукціоні виконавець повідомляє про це стягувачеві, та у випадку якщо стягувач не повідомив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з нього знімається та повертається боржникові.

30 липня 2025 року листом в.о. начальника Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Танащук О. повідомлено ОСОБА_1 про відмову у знятті арешту із земельної ділянки, у зв`язку із непогашенням заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно довідки-розрахунку зі сплати аліментів, станом на 31 березня 2025 року заборгованість склала 124 035, 47 грн.

Відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина перша статті 447 ЦПК України встановлює: «Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права».

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (частина перша статті 5 Закону).

Статтею 18 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Ч. 4 ст. 59 Закону «Про виконавче провадження» передбачає вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини, серед яких п. 5 - відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмової заяви стягувача про бажання залишити нереалізоване майно за собою.

Відповідно до ч. 6 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», у разі не реалізації майна на третьому електронному аукціоні виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Разом з тим, ч. 7 ст. 61 Закону встановлює, що якщо стягувач не заявив про бажання залишити майно за собою, арешт знімається і майно повертається боржнику.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Встановлено, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, а для даного виду стягнення відсутні правові підстави для зняття арешту з майна боржника, оскільки наявна заборгованість зі сплати аліментів, а також відсутній інший спосіб виконання рішення, ніж звернення стягнення на майно боржника.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про правомірність дій державного виконавця Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яблонської Д.В. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відтак підстави для задоволення скарги відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 12, 18, 52, 53, 59,61 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яблонської Д.В. про залишення під арештом земельної ділянки та зобов`язання вчинити дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова