Справа № 175/2534/26
Провадження № 2-о/175/28/26
УХВАЛА

Іменем України

"05" березня 2026 р. с-ще Слобожанське

Суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області Білоусова О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області управління державної реєстрації Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області управління державної реєстрації Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту, що має юридичне значення.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 3-4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

За приписами ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначається за його клопотанням ухвалою судді Верховного Суду.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України).

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Згідно рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) від 25 грудня 1997 року № 9-зп/1997 , частину другу статті 124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, дотримання позивачем вимог, передбачених відповідним процесуальним законодавством України, а також юрисдикційну підсудність.

За змістом заяви про встановлення юридичного факту ОСОБА_1 проживає в Польщі, що підтверджується карткою часового побуту та що зазначає сама заявник.

До заяви про встановлено факту не додано ухвали Верховного Суду, якою за клопотанням заявника було б визначено підсудність цієї справи за Дніпровським районним судом Дніпропетровської області чи будь-яким іншим судом.

За вказаних обставин заява підлягає поверненню заявнику для звернення до Верховного Суду із клопотанням про визначення підсудності відповідно до ч. 2 ст. 316 ЦПК України.

Керуючись ст. 259, 260, 316 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області управління державної реєстрації Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту, що має юридичне значення - повернути заявнику.

Копію ухвали, заяви з додатками, направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. М. Білоусова