Єдиний унікальний номер 205/9507/25
Номер провадження2-др/205/15/26
Справа № 205/9507/25
Провадження № 2др/205/15/26
04 березня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі: головуючого судді Федотової В.М., за участю секретаря судового засідання Волошенко Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача адвоката Кучинської Вікторії Вікторівни про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебувала вищевказана цивільна справа.
Рішенням Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11.02.2026 року позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено частково та вирішено питання розподілу судових витрат.

Представник відповідача адвокат Кучинська В.В., 19.02.2026 року сформувала в системі «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення, яка була зареєстрована судом 23.02.2026 року, у якій вона просила ухвалити додаткове рішення по справі № 205/9507/25, яким стягнути із позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 12 000 грн. На підтвердження понесення витрат на правову допомогу надала відповідні докази.

23.02.2026 року до суду від представника позивача Сердійчук Я.Я. надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у якій вона просила залишити без задоволення вказану заяву. В обґрунтування заперечень зазначила, що розглянута справа належить до категорії малозначних, не відзначалася підвищеною складністю фактичних обставин чи правових питань, не вимагала проведення експертиз, допиту свідків або дослідження значного обсягу доказів. Спір стосувався типових правовідносин щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, правове регулювання яких є сталим і незмінним, а судова практика у справах цієї категорії є усталеною та широко представлена у відкритих джерелах. Окремо висловила заперечення щодо заявленої до відшкодування послуги «аналіз матеріалів справи та визначення стратегії захисту» вартістю 3 500 грн. Аналіз матеріалів справи є невід`ємною та базовою складовою будь-якої правничої допомоги у судовому процесі. Така дія не є самостійною, відокремленою послугою, а становить внутрішню підготовчу діяльність представника, яка логічно та органічно входить до процесу підготовки процесуальних документів, зокрема, відзиву на позовну заяву. Фактично зазначена дія є складовою підготовки відзиву і не може розглядатися як окрема правнича послуга, що підлягає самостійному та додатковому відшкодуванню. Також звертає увагу суду, що у наданих документах відсутній будь-який детальний розрахунок часу, фактично витраченого адвокатом на аналіз матеріалів справи, відсутній опис конкретних дій, які виконувалися, та обґрунтування необхідності визначення окремої «стратегії захисту» у справі незначної складності. Зазначення загальної фрази без конкретизації обсягу виконаної роботи не може вважатися належним доказом реальності та обґрунтованості понесених витрат. Підготовка відзиву у подібній категорії справ не потребує значного обсягу юридичної чи технічної роботи, складних правових досліджень або застосування спеціальних знань, що виходять за межі звичайної професійної діяльності адвоката. Фактично обсяг наданих послуг обмежився аналізом матеріалів справи та складанням декількох процесуальних документів стандартного характеру. При цьому, спір у даній справі виник виключно внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань та тривалого ухилення від їх добровільного виконання. Зазначає, що саме протиправна поведінка відповідача, що полягала у систематичному невиконанні умов кредитного договору, стала підставою для звернення позивача до суду з метою захисту свого порушеного права. За відсутності такого порушення необхідність у судовому розгляді та відповідних процесуальних витратах взагалі не виникла б. З огляду на викладене, представник вважає, що заявлений відповідачем розмір витрат у сумі 12 000 грн. є непропорційним складності справи, обсягу виконаних робіт та значенню спору для сторін, а тому не відповідає принципу співмірності судових витрат.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд розглядає питання щодо ухвалення додаткового рішення по справі за відсутності сторін, оскільки їх неприбуття, у відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, не я перешкодою для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, а також матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що рішенням Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11.02.2026 року позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено частково, вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4061635 від 15.10.2021 року у розмірі 4 403 грн., іншій частині у задоволенні позовних вимог вирішено відмовити. Також із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» стягнуто судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 318,98 грн., а також витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 4 761,26 грн.

Представником відповідача, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, до закінчення судових дебатів було зроблено заяву про надання доказів понесення витрат на правову допомогу протягом встановленого законом 5-денного строку після ухвалення судом рішення у справі.

У своїй заяві, яка була подана в межах встановленого законодавством строку, представник відповідача ставить питання про стягнення із позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 12 000 грн.

Представник позивача заперечувала проти такого розміру правової допомоги та просила відмовити відповідачу у задоволенні вимоги про стягнення із позивача витрат на правничу допомогу або суттєво зменшити її розмір.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом ст. 133 ЦПК України витрати пов`язані із залученням експертів, проведенням експертизи, а також витрати на правничу допомогу відносяться до витрат пов`язаних з розглядом справи й відповідно входять до складу судових витрат.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини 1 статті 133 ЦПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.

Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

Також слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їх пропорційність до предмета спору.

Суд при ухваленні додаткового рішення враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18, згідно склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

У постанові Верховного Суду від 16 лютого 2023 року у справі № 824/9/22 зазначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

На підтвердження понесених стороною відповідача судових витрат на правничу допомогу було надано належним чином завірені копії: договору про надання правничої допомоги № 03/24 від 20.02.2024 року, додатку № 1 до договору № 03/24 від 20.02.2024 року, акту наданих послуг від 18.02.2026 року за договором № 03/24 про надання правничої допомоги від 20.02.2024 року та докази сплати ОСОБА_1 на користь адвоката Кучинської В.В. понесених витрат на правову допомогу за вказаним договором у загальному розмірі 12 000 грн.

У договорі про надання правничої допомоги № 03/24 від 20.02.2024 року, який укладено між ОСОБА_1 та адвокатом Кучинською В.В., сторони належним чином узгодили порядок та умови надання правової допомоги відповідачу з питання захисту його прав та законних інтересів, обов`язки сторін, а також умови та порядок розрахунків клієнта з адвокатом.

У акті наданих послуг від 18.02.2026 року за договором № 03/24 про надання правничої допомоги від 20.02.2024 року зазначено, що вартість надання послуг з аналізу матеріалів справи, визначення стратегії захисту складає 3 500 грн., вартість складання та подання відзиву на позовну заяву 8 500 грн.

Представник позивача, заперечуючи стягнення витрат на правову допомогу зазначає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 12 000,00 грн. є завищеним та неспівмірним зі складністю справи, оскільки розглянута справа належить до категорії малозначних, не відзначалася підвищеною складністю фактичних обставин чи правових питань, не вимагала проведення експертиз, допиту свідків або дослідження значного обсягу доказів. Спір стосувався типових правовідносин щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, правове регулювання яких є сталим і незмінним, а судова практика у справах цієї категорії є усталеною та широко представлена у відкритих джерелах.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у позові представником позивача було заявлено витрати на правову допомогу у розмірі 16 000 грн., які було стягнуто судом пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 4 761,26 грн.

Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Так, розглядаючи надані представником відповідача докази понесених витрат на правову допомогу, суд враховує правову позицію Верховного Суду і практику Європейського суду з прав людини, та доходить висновку, що розмір заявлених до стягнення із позивача витрат на правову допомогу в сумі 12 000 грн. повною мірою відповідає критерію реальності адвокатських витрат і критерію розумності їх розміру, оскільки такі витрати є співставними з обсягом і змістом наданих послуг.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Рішенням суду від 11.02.2026 року позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» було задоволено частково у розмірі 4 403 грн., та відмовлено у задоволенні позовних вимог у загальному розмірі 37 393,09 грн. (41 796,09 грн. 4 403 грн.).

Зважаючи на вищевикладене, з огляду на обставини справи, фактичний об`єм послуг та обсяг роботи, необхідних, з точки зору суду, для її виконання фахівцем у галузі права, з урахуванням зібраних та наданих суду доказів, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, враховуючи обсяг і складність виконаної адвокатом роботи та їх значимість у справі, суд вважає, що заявлена сума у розмірі 12 000 грн. у вказаній справі є справедливою та розумною.

Але, приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення із позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу, пропорційно розміру позовних вимог у частині яких було відмовлено, у розмірі 10 735,86 грн. (37 393,09 грн. * 12 000 грн. / 41 796,09 грн.).

Відтак заява представника відповідача підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 137, 141, 247, 270, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника відповідача адвоката Кучинської Вікторії Вікторівни про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 205/9507/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати по справі у вигляді витрат на правову допомогу, пропорційно розміру позовних вимог у частині яких було відмовлено, у розмірі 10 735,86 (десять тисяч сімсот тридцять п`ять) гривень 86 копійок.

В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Федотова В.М.

.