ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/363/26 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представника апелянта Присяжнюк М.О.,

представника позивача Вароди П.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/23709/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2025 року (постановлену суддею Ромазаном В.В., повний текст якої складено 20 листопада 2025 року) про забезпечення позову у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весела 25» до ОСОБА_1 , Тернопільської міської ради, третя особа державний реєстратор Відділу державної реєстрації Шумської міської ради ПИЛИПЧУК Роман Русланович, про скасування рішення про державну реєстрацію речового права,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весела 25» (далі - ОСББ «Весела 25», позивач), в інтересах якого діє адвокат Варода П.Б., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач 1, апелянт), Тернопільської міської ради (далі відповідач 2), третя особа державний реєстратор Відділу державної реєстрації Шумської міської ради Пилипчук Р.Р. (далі третя особа), про скасування рішення про державну реєстрацію речового права.

17 листопада 2025 року ОСББ «Весела 25», в інтересах якого діє адвокат Варода П.Б., подало заяву про вжиття заходів забезпечення позову, а саме:

- заборони державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо гаража загальною площею 37 кв.м. та земельної ділянки площею 0.0058 га, кадастровий номер :07:003:0267, із цільовим призначенням для будівництва індивідуального гаража, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належить на праві власності ОСОБА_2

- заборони ОСОБА_2 вчиняти дії, спрямовані на відчуження гаража, загальною площею 37 кв.м. та земельної ділянки площею 0.0058 га, кадастровий номер :07:003:0267, із цільовим призначенням для будівництва індивідуального гаража, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що характер спірних правовідносин, пов`язаних із державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та переданням у приватну власність земельної ділянки, створює об`єктивну і безпосередню загрозу ускладнення або фактичної неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позову. Зазначає, що предметом спору є оскарження рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на гараж загальною площею 37 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040, а також оскарження рішення Тернопільської міської ради №8/26/96 від 09 червня 2023 року про передачу безоплатно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки під вказаним гаражем площею 0.0058 га, кадастровий номер :07:003:0267, із цільовим призначенням для будівництва індивідуального гаража, що розташована за тією ж адресою, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

На думку сторони позивача, після пред`явлення даного позову, існує реальний ризик того, що ОСОБА_2 може вчинити дії, спрямовані на відчуження спірного майна, встановлення обтяжень, його поділ чи об`єднання. Здійснення будь-якої з перелічених дій до завершення судового розгляду здатне істотно змінити правовий або фактичний стан спірних об`єктів настільки, що виконання майбутнього рішення суду потребуватиме залучення нових осіб, врегулювання нових правовідносин або стане фактично неможливим.

На підставі викладеного, ОСББ «Весела 25» просило суд задоволити заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2025 року заяву ОСББ «Весела 25», задоволено частково.

Заборонено ОСОБА_2 вчиняти дії, спрямовані на відчуження, об`єднання чи поділ гаражу, загальною площею 37 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, а також земельної ділянки з кадастровим номером :07:003:0267, площею 0.0058 га, із цільовим призначенням для будівництва індивідуального гаражу, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 101, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі. У решті вимог заяви, відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Присяжнюк М.О., подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що станом на момент розгляду справи, спірний гараж, який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , є знищеним та фактично припинив існування як об`єкт нерухомого майна. Натомість, позивач в заяві про забезпечення позову посилається на те, що після пред' явлення позову існує реальний ризик того, що ОСОБА_2 може вчинити дії, спрямовані на відчуження спірного майна, однак зважаючи на той факт, що знищення об`єкта нерухомості означає припинення його існування як об`єкта цивільних прав, то це виключає можливість будь-яких юридичних дій щодо нього. Оскільки станом на теперішній час об`єкта нерухомого майна фактично не існує, даний факт виключає можливість забезпечення позову.

Апелянт зазначає, що гараж як споруда та об`єкт права приватної власності ОСОБА_2 , не був розташований на прибудинковій території позивача, не призначений для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку, не належить до спільного майна багатоквартирного будинку, а був окремим об`єктом нерухомого майна, а позивачем не зазначено, що спірний гараж був збудований як єдиний комплекс разом з багатоквартирним житловим будинком на земельній ділянці, призначеній саме для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

Звертає увагу на те, що так як гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , не існує в натурі, то рішення державного реєстратора повністю втрачає свій сенс. Оскільки об`єкт нерухомого майна було знищено, відтак в силу приписів ст.349 ЦК України право власності на такий об`єкт вважається припиненим, а відповідний розділ Державного реєстру прав на вказаний об`єкт нерухомого майна має бути закритим, що підтверджує відсутність необхідності в застосуванні заходів забезпечення позову.

Крім того, на час виникнення спірних правовідносин юридичної особи ОСББ «Весела 25» не існувало, оскільки згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань датою запису відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є 04 серпня 2025 року, тоді як оспорювана державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна відбулася 22 грудня 2021 року. На момент реєстрації права власності гаража за ОСОБА_2 спірна земельна ділянка перебувала у комунальній власності.

Отже, ОСББ вправі звертатися до суду виключно з метою захисту реально існуючих та порушених прав співвласників, а не для перегляду правовідносин, які виникли та були реалізовані задовго до створення ОСББ і не впливають на здійснення управління будинком, тому слід дійти до висновку, що позивач не довів

наявності у нього порушеного права (інтересу).

У зв`язку з викладеним просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі до апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Присяжнюк М.О., свою апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені в них.

Представник позивача адвокат Варода П.Б., проти апеляційної скарги заперечив та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не відповідає.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретнім заходом до забезпечення позову і можливім предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18.

Отже, суди при вирішенні питання щодо забезпечення позову мають здійснювати належну оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом забороною вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі/ задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2020 року у справі № 522/3471/20.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, встановлено, що предметом позову в даній справі є вимоги про:

- визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав: 45903552 від 22 грудня 2021 року), прийняте державним реєстратором відділу державної реєстрації Шумської міської ради Пилипчуком Р.Р., на підставі якого за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на гараж, загальною площею 37 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040, із закриттям відповідного розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- визнання незаконним та скасування рішення Тернопільської міської ради №8/26/96 від 09 червня 2023 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 в гр. ОСОБА_2 ».

Звертаючись до суду із даним позовом ОСББ «Весела 25» вважає, що спірний гараж є невід`ємною частиною допоміжного приміщення багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_2 та не є самостійним об`єктом нерухомості. Реєстрація за окремою особою суперечить приписам законодавства про спільну сумісну власність співвласників багатоквартирного будинку та порушує права позивача ОСББ «Весела 25» як управителя спільного майна. Передача відповідачем Тернопільською міською радою у власність відповідача ОСОБА_2 земельної ділянки під спірним гаражем порушує вимоги ст.42 ЗК України, оскільки така ділянка належить до прибудинкової території та може перебувати лише у спільній сумісній власності співвласників будинку.

У даній справі позивач припускає, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може ускладнити виконання можливого рішення суду про задоволення його позовних вимог, тому просить суд накласти арешт та заборонити органам та особам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо гаража загальною площею 37 кв.м. та земельної ділянки площею 0.0058 га з кадастровим номером :07:003:0267, які розташовані по АДРЕСА_1 та належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .

На думку колегії суддів, заходи забезпечення позову, які просить вжити ОСББ «Весела 25», не відповідають змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.

Конституцією України (стаття 41) та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд першої інстанції не врахував, що навіть якщо між сторонами і існує спір, рішення суду, постановлене у формі ухвали про обмеження у праві на майно, тобто втручання в основоположне право особи вільно володіти майном, до ухвалення остаточного рішення у справі, не може ґрунтуватися виключно на припущеннях позивача про те, що відповідач може чи має намір відчужити належне йому майно саме з метою ухилення від виконання судового рішення.

При цьому апеляційний суд наголошує, що оскільки позивачем ставиться питання про втручання судовим рішенням в основоположне право особи вільно володіти майном, до ухвалення остаточного рішення у справі, для суду є несправедливим та формальний підхід для вирішення питання забезпечення позову, без з`ясування дійсних відносин сторін спору, оскільки перш за все, необхідною умовою забезпечення позову має бути доведення заявником ризиків невиконання чи ускладнення виконання потенційного рішення суду в разі невжиття судом запитуваних заходів.

У своїй заяві про забезпечення позу ОСББ «Весела 25» не наводить таких ризиків, обмежившись лише обґрунтуванням, що відповідач ОСОБА_2 може відчужити спірне нерухоме майно саме з метою ухилення від виконання судового рішення.

Колегія суддів враховує, що відповідач ОСОБА_2 є власником спірного гаража з грудня 2021 року, тобто понад три роки, натомість позивач ОСББ «Весела 25» () зареєстровано, як юридичну особу, лише 04 вересня 2025 року, що на думку колегії також не підтверджує обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

Також до заяви про забезпечення позову не долучено правовстановлюючі документи позивача ОСББ «Весела 25» на спірний гараж.

Більше того, апеляційним судом встановлено, що станом на теперішній час спірний гараж знищений, що підтверджується висновком про знищення/знесення майна DT01:6320-4318-2096-5397 від 09 січня 2026 року та визнано учасниками в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Щодо вжиття заходів забезпечення позову відносно земельної ділянки, апеляційний суд враховує позицію Тернопільської міської ради, викладену у відзиві на позов, згідно якої земельна ділянка із кадастровим номером :07:003:0267 за адресою АДРЕСА_1 в до передачі у приватну власність перебувала у комунальній власності та відноситься до земель житлової та громадської забудови.

Тернопільська міська рада посилалася на те, що в цій справі відсутні докази на підтвердження оформлення права постійного користування земельною ділянкою, на якій розташований багатоповерховий будинок або інші документи, які підтверджують, що земельна ділянка із кадастровим номером :07:003:0267 є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 .

Аналізуючи зміст позовних вимог ОСББ «Весела 25» (визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно), колегія суддів приходить до висновку, що вжиті судом заходи забезпечення позову не сприятимуть ефективному виконанню можливого судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Отже не є виправданим здійснення втручання в основоположне право відповідача вільно володіти нерухомим майном, ґрунтуючись на припущеннях позивача, що його право не зможе бути відновлене в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 знаходять своє підтвердження.

За таких обставин ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, не вирішується, оскільки не вирішено спір по суті.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2025 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весела 25» про забезпечення позову у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весела 25» до ОСОБА_1 , Тернопільської міської ради, третя особа державний реєстратор Відділу державної реєстрації Шумської міської ради Пилипчук Роман Русланович, про скасування рішення про державну реєстрацію речового права відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 06 березня 2026 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

Н.М. Храпак