Ухвала

10 березня 2026 року

м. Київ

справа № 205/14170/23

провадження № 61-2981ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2026 року у справі за позовом Західної окружної прокуратури міста Дніпра до Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, Регіональний офіс водних ресурсів у Дніпропетровській області, про передачу майна у власність територіальної громади,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року Західна окружна прокуратура міста Дніпра звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати незаконним та скасувати рішення Дніпровської міської ради від 25 квітня 2019 року № 181/31, яким затверджено проект землеустрою та передано земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :08:650:0030) у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі АДРЕСА_1 за рахунок земель не переданих у власність або користування, код цільового використання земель - 02.01 «Для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)»;

скасувати державну реєстрацію прав на земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :08:650:0030), що розташована у районі АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 101) за ОСОБА_1 від 06 червня 2018 року, номер запису про право власності: 41557426, вчинену державним реєстратором департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Г. В. на вказаний об`єкт нерухомого майна;

усунути перешкоди у здійсненні Дніпровською міською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,1000 га (кадастровий номер :08:650:0030) шляхом її повернення на користь Дніпровської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради з незаконного володіння ОСОБА_1 ;

скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,1000 га, з кадастровим номером :08:650:0030 у Державному земельному кадастрі.

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 18 лютого 2025 року позов задовольнив.

Визнав незаконним та скасував рішення Дніпровської міської ради від 25 квітня 2019 року № 181/31, яким затверджено проект землеустрою та передано земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :08:650:0030) у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі АДРЕСА_1 за рахунок земель, не переданих у власність або користування, код цільового використання земель - 02.01 «Для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

Скасував державну реєстрацію прав на земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :08:650:0030), що розташована у районі АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 101) за ОСОБА_1 від 06 червня 2018 року, номер запису про право власності: 41557426, вчинену державним реєстратором департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Г. В.

Усунув перешкоди у здійсненні Дніпровською міською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,1000 га (кадастровий номер :08:650:0030) шляхом її повернення на користь Дніпровської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради з незаконного володіння ОСОБА_1 .

Скасував державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :08:650:0030 у Державному земельному кадастрі.

Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 03 лютого 2026 року апеляційні скарги Дніпровської міської ради та ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року - без змін.

05 березня 2026 року Дніпровська міська рада засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2026 року (повний текст якої складено 06 лютого 2026 року), тобто в передбачений статтею 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження, а тому клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження не підлягає процесуальному вирішенню.

Разом із цим, подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

До касаційної скарги долучено платіжну інструкцію про сплату судового збору в сумі 19 324,80 грн, проте незрозуміло, чим керувався заявник при визначенні розміру судового збору за подання касаційної скарги, не обґрунтовано та не підтверджено належними доказами розмір сплаченого судового збору.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, яка подана юридичною особою, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» заявнику необхідно сплатити судовий збір за ставками, встановленими за подання касаційної скарги на рішення суду, яким вирішено позовну заяву майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позовну заяву подано у 2023 році, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позовної заяви немайнового характеру юридичною особою - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2 684,00 грн, підпункти 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній станом на час подання позову у цій справі).

Судовий збір за подання касаційної скарги за три немайнові вимогу в даному випадку становить 16 104,00 грн (2 684,00 грн х 3 х 200 %).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) сформульовано правовий висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Тобто позовна вимога про повернення земельної ділянки є вимогою майнового характеру та щодо цієї позовної вимоги судовий збір має розраховуватися з вартості спірного майна (частина перша статті 176 ЦПК України).

Згідно з пунктами 2, 9 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Касаційна скарга та рішення судів попередніх інстанцій не містять відомостей про ціну позову (вартість спірної земельної ділянки станом на дату звернення з позовом), у зв`язку із чим неможливо встановити розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги.

Отже, заявнику необхідно надати суду інформацію про ціну позову, виходячи з вартості спірного нерухомого майна (земельна ділянка) станом на дату звернення з позовом, подати належні докази на підтвердження такої вартості, а також з урахуванням наведеного самостійно згідно із вимогами закону визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги в цій частині (200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви) та у разі необхідності доплатити судовий збір.

Верховний Суд також звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2026 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев