Справа № 523/4681/26
Провадження №2/523/4320/26
У Х В А Л А

"09" березня 2026 р. м. Одеса

Суддя Пересипського районний суд міста Одеси Далеко К.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Харченко І.Є. про забезпечення позову по цивільній справі № 523/4681/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Харченко І.Є. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, яким просить:

1. Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; контактний телефон: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; номер телефону: НОМЕР_4 ) різницю між розміром завданої шкоди і страховою виплатою в розмірі 830 848,90 грн. (вісімсот тридцять тисяч вісімсот сорок вісім гривень дев`яносто копійок), витрати на оренду транспортного засобу в розмірі 354 600,00 грн. (триста п`ятдесят чотири тисячі шістсот гривень) та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень), що разом становить 1 190 448,90 грн. (один мільйон сто дев`яносто тисяч чотириста сорок вісім гривень дев`яносто копійок).

2. Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; контактний телефон: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; номер телефону: НОМЕР_4 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 22 337,50 гривень (двадцять дві тисячі триста тридцять сім гривень п`ятдесят копійок), витрати на проведення експертизи в розмірі 8 200,00 грн. (вісім тисяч двісті гривень), витрати на поштові відправлення в розмірі 345,00 грн. (триста сорок п`ять гривень) та сплачений у зв`язку з подачею даного позову судовий збір у розмірі 13 235,69 грн. (тринадцять тисяч двісті тридцять п`ять гривень шістдесят дев`ять копійок), що разом становить 44 118,19 грн. (сорок чотири тисячі сто вісімнадцять гривень дев`ятнадцять копійок).

Разом із позовною заявою, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Харченко І.Є. подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно та кошти, які належать ОСОБА_2 у межах суми позовних вимог, а саме у розмірі 1 190 448,90 грн.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову, заявник посилається на те, що існують підстави вважати, що не вжиття заходів щодо накладення арешту на грошові суми та майно, що належать відповідачу ОСОБА_2 , може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У відповідача відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно. Враховуючи що ОСОБА_2 достовірно обізнаний про намір позивача щодо судового стягнення збитків, існують об`єктивні підстави вважати що він вживатиме заходів для приховування або відчуження залишків активів, на які може бути звернено стягнення.

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Верховний Суд у складі ОП КЦС висловив правові висновки у постанові від 14 червня 2021 року у справі № 308/8567/20 (провадження № 61-3480сво21у), відповідно до яких:

- законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі;

- для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два дні та п`ять днів відповідно;

- першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті;

- у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки вже потім вирішувати питання про забезпечення позову;

- у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд розглядає заяву про забезпечення позову першочергово, до відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 150 ЦПК України суд може застосовувати кілька заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір стосовно відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Зокрема, позивачем заявлені майнові позовні вимоги про:

- стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різниці між розміром завданої шкоди і страховою виплатою в розмірі 830.848,90 грн (вісімсот тридцять тисяч вісімсот сорок вісім гривень дев`яносто копійок), витрати на оренду транспортного засобу в розмірі 354.600,00 грн (триста п`ятдесят чотири тисячі шістсот гривень) та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5.000,00 грн (п`ять тисяч гривень), що разом становить 1.190.448,90 грн (один мільйон сто дев`яносто тисяч чотириста сорок вісім гривень дев`яносто копійок).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір (постанова Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18, провадження № 61-5051св19).

Суд виходить із того, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 15.09.2020 № 753/22860/17, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Враховуючи предмет та підстави заявленого позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд дійшов висновків про обґрунтованість заяви про забезпечення позову.

На думку суду, застосування заходу забезпечення позову у вигляді арешту грошових коштів та майна відповідача, в межах суми предмета позову, виключить можливість відчуження чи передачі відповідачем його майна та грошових коштів іншим особам, на час розгляду справи, а відтак запобігатиме утрудненню чи неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Щодо обставин реальної загрози невиконання рішення, суд вважає за необхідне зауважити на тому, що метою забезпечення позову є вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Зазначена позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 05 березня 2025 року по справі № 446/1155/24, та у постанові від 19 лютого 2021 року по справі № 643/12369/19.

Верховний Суд у складі Великої Палати у постанові від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, а також у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21 та постанові від 03 березня 2023 року у cправі № 905/448/22 дійшов висновку, що у справах де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову.

У пункті 23 постанови від 03 березня 2023 року у справі № 905/448/22 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Застосований захід забезпечення позову, на думку суду, є співмірним, адекватним та ефективним, не порушить прав як учасників справи, так і третіх осіб. До таких висновків суд дійшов із урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 12.02.2020 по справі № 381/4019/18, висновків Верховного Суду у постанові від 23.12.2020 по справі № 756/2609/20.

Також, забезпечення позову у даній справі, в наведений спосіб, не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди як сторонам по справі, так і третім особам.

Таким чином, встановивши, що між сторонами справді виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог, суд дійшов висновку, що обраний позивачем вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, а також на грошові кошти відповідача може забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, такий захід забезпечення позову буде співмірним із позовною вимогою.

Суд зазначає, що арешт грошових коштів і майна відповідача у межах суми позову не є подвійним або надмірним його забезпеченням, оскільки грошові кошти частина майна відповідача, а не окремий вид забезпечення.

Процесуальний закон не забороняє одночасно застосовувати кілька видів забезпечення позову за умови, що вони не перевищують меж забезпечення вимог і не створюють дисбалансу інтересів сторін.

Таке правозастосування узгоджується із правовими висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 6 серпня 2025 року у справі № 759/22148/24 (провадження № 61-5613св25), які суд в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом, а не обов`язком суду, за винятком випадків, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України (постанова КЦС ВС від 30.05.2019 року, справа № 456/2438/17).

Інформація щодо наявності підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову, в матеріалах справи не міститься.

Враховуючи вищевикладене, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову предмету позову, суд приходить до висновку щодо задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-154, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Харченко І.Є. про забезпечення позову по цивільній справі № 523/4681/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Накласти арешт на рухоме, нерухоме майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), у межах суми предмета позову - 1 190 448,90 грн. (один мільйон сто дев`яносто тисяч чотириста сорок вісім) гривень. 90 копійок.

Стягувач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ).

Боржник: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; ).

Ухвала набирає законної сили негайно з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складений 09.02.2026 року.

Суддя: К.О. Далеко