03.03.26 Справа № 469/1613/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року с-ще Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Тавлуя В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Надич В.В.,

заявник ОСОБА_1 - не з`явився;

представник стягувача Головного управління Пенсійного фонду

України в Миколаївській області - не з`явився;

представник Березанського відділу ДВС у Миколаївському районі

Миколаївської області Південного міжрегіонального

Управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,-

встановив:

ОСОБА_1 17 грудня 2025 року звернувся до суду зі скаргою, у якій просив зобов`язати Березанський відділ державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з належного заявнику нерухомого майна, номер запису про обтяження 7657821 від 12.11.2014 року, - арешт нерухомого майна, зареєстрованого 15.02.2010 року при примусовому виконанні виконавчого провадження №43499533.

Заявник зазначав, що вказана заборона була накладена у межах виконавчого провадження № 43499533 з примусового виконання виконавчого листа від 05.11.2013 року №814/4107/13-а виданого Миколаївським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління ПФУ в Березанському районі заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 4010,30грн., яке 29.05.2017 року завершено у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу (п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 03 листопада 2016 року №1404-VІІІ) на підставі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернене стягнення.

Стягувач не скористався своїм правом на повторне пред"явлення виконавчого документу до Березанського відділу ДВС для примусового виконання. Крім того, термін щодо такого звернення сплинув відповідно до діючого законодавства

21 листопада 2025 року заявник звернувся до Березанського відділу ДВС з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, однак його було повідомлено про неможливість зняття арешту у зв`язку із знищенням виконавчих проваджень за сплином трирічного строку зберігання.

Законні підстави для збереження обтяження відсутні у зв`язку з відсутністю заборгованості заявника, оскільки заборгованість в сумі 4010,30грн. боржником було сплачено по виконавчому документу вимозі №Ф-136 від 01.06.2012 року Управління ПФУ в Березанському районі про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 4010,30 грн. по виконавчому провадженню №33304771, а тому продовження дії арешту майна заявника обмежує його права як власника на розпорядження своїм майном.

Ухвалою суду від 24 грудня 2025 року прийнято скаргу до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

У судове засідання скаржник не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністі, скаргу підтримав.

Представник стягувача Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у судове засідання не з`явився, надав до суду пояснення по справі та заяву про розгляд справи за його відсутністі.

Представник Березанського відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився та не повідомив причину неявки, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин суд розглянув справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторонни виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З Інформації ВП-спецпідрозділ та копій постанов державного виконавця вбачається, що 29 травня 2014 року відкрито виконавче провадження №43499533 з примусового виконання виконавчого листа №814/4107/13-а від 05.11.2013, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом, про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 4010,30 грн. на користь Управління ПФУ в Березанському районі (а.с.9); 10 листопада 2014 року у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 (а.с.10); 29 травня 2017 року виконавче провадження №43499533 завершено з поверенням виконавчого документу стягувачу через відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконаче провадження" (а.с.11, 42-46).

Арешт на нерухоме майно заявника державним виконавцем при закінченні виконавчого провадження знято не було.

З копії постанови начальника Березанського відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гадюкової Н.В. від 10.10.2025 року вбачається, що виконавче провадження №33304771 з примусового виконання Вимоги №Ф-136 від 01.06.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 4010,30 грн. на користь Управління ПФУ в Березанському районі завершено 10 жовтня 2025 року як фактично виконане (а.с.12).

У єдиному реєстрі боржників інформація про особу заявника відсутня (а.с.50).

Разом з тим, станом на день розгляду скарги у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна існує запис про державну реєстрацію обтяжень - арешту, накладеного постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Березанського районного управління юстиції б/н від 10 листопада 2014 року, номер запису про обтяження 7657821 (спеціальний розділ) від 12.11.2014 року (а.с.8).

У знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 начальником Березанського відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області 11 грудня 2025 року відмовлено з посиланням на знищення матеріалів виконавчого провадження у зв`язку зі сплином трирічного строку зберігання (а.с.7).

Відповідно до частин 1-4 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника то щоможе бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Частиною першою статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" визначені випадки повернення виконавчого листа стягувачу, у тому числі, зокрема, у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ч. 1 ст.37 вказаного Закону); у такому разі, за змістом третього речення частини четвертої вказаної статті, арешт з майна не знімається.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Встановлені судом обставини та положення закону свідчать про те, що відкриті виконавчі провадження, у якому боржником є ОСОБА_1 , або виконавчий лист, який відповідно до закону може бути повторно направлено на виконання до державної виконавчої служби або приватного виконавця, відсутні, а тому збереження арешту майна порушує право власності ОСОБА_1 , у зв`язку з чим відмова начальника відділу ДВС у скасуванні арешту майна, накладеного державним виконавцем цього ж відділу, не відповідає вимогам закону, а тому скарга є обгрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.258-261, 447-452 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Скаргу задовольнити у повному обсязі.

Зобов`язати Березанський відділ державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , номер запису про обтяження 7657821, зареєстрований 12 листопада 2014 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 10 листопада 2014 року.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя: