ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м.Суми

Справа №581/704/24

Номер провадження 22-ц/816/251/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Замченко А. О. , Черних О. М.

за участю секретаря судового засідання - Овчаренко М.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_2 ,

треті особи: Синівська сільська рада Роменського району Сумської області, Липоводолинська державна нотаріальна контора,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Воронцова Віктора Геннадійовича на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 березня 2025 року в складі судді Кузьмінського О.В., ухвалене в селищі Липова Долина, повний текст якого складено 17 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Воронцов В.Г. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , треті особи: Синівська сільська рада Роменського району Сумської області, Липоводолинська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом № 1899 від 11 грудня 2020 року, видане ОСОБА_2 як спадкоємцю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у рамках спадкової справи № 174/2020; скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно № 60605391 від 27 вересня 2021 року - щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0170, загальною площею 2,7362 га (зареєстрована за ОСОБА_2 , реєстратор - Липоводолинська селищна рада, номер відомостей про речове право 44171943, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 232); скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно № 60604961 від 27 вересня 2021 року - щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0532, загальною площею 0,3102 га (зареєстрована за ОСОБА_2 , реєстратор - Липоводолинська селищна рада, номер відомостей про речове право 44171572, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060); визнати право власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомого майна в порядку спадкування за законом після смерті рідної баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 : земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0170, загальною площею 2,7362 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 232, земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0532, загальною площею 0,3102 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0271, загальною площею 0,1134 га; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку за кадастровим номером :03:003:0170, загальною площею 2,7362 га, земельну ділянку за кадастровим номером :04:001:0532, загальною площею 0,3102 га.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна баба позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_4 , яка є дочкою ОСОБА_3 .

Спадкова справа після померлої ОСОБА_3 заведена в Липоводолинській державній нотаріальній конторі 10 грудня 2020 року за № 174/2020. ОСОБА_2 успадкував після смерті ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала у колективній власності АПТ ЗТ «Колядинецьке». 11 грудня 2020 року ОСОБА_2 . Липоводолинською державною нотаріальною конторою видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , зареєстроване в реєстрі за № 1899.

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 встановлений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси. Під час провадження у справі ОСОБА_1 дізнався про те, що належне ОСОБА_3 за життя майно було успадковане ОСОБА_2 на підставі рішення Липоводолинського районного суду Сумської області у справі № 581/705/20, яким було встановлено факт перебування заявника на утриманні баби позивача.

У зв`язку із набранням рішенням Малиновського районного суду м. Одеси 28 червня 2023 року законної сили ОСОБА_1 звернувся до Липоводолинського районного суду Сумської області із заявою про перегляд рішення у справі № 581/705/20 від 29 жовтня 2020 року за нововиявленими обставинами. Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області у справі № 581/705/20 від 20 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано за нововиявленою обставиною рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2020 року. Таким чином, з моменту набрання законної сили рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області зникли підстави для здійснення відповідачем спадкування за законом майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 . Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане ОСОБА_2 на підставі рішення Липоводолинського районного суду Сумської області у справі № 581/705/20 від 29 жовтня 2020 року, має бути визнане недійсним через скасування рішення суду, яке стало підставою для його видачі 11 грудня 2020 року.

Зазначає, що незаконне та безпідставне спадкування ОСОБА_2 майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , порушує права ОСОБА_1 в частині можливості спадкування зазначеного майна онуком спадкодавця, який за обставин, що склалися, належить до спадкоємців першої черги.

18 травня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер. Приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Бондаренко О.В. 11 листопада 2024 року заведена спадкова справи № 62/2024 за заявою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 серпня 2024 року вжито заходів забезпечення позову: заборонено ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням або передачею у заставу, оренду, суборенду, емфітевзис, користування будь-яким іншим особам майна: земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0170 площею 2,7362 га, земельної з кадастровим номером :04:001:0532 площею 0,3102 га, та земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0271 площею 0,1134 га.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 березня 2025 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 13 серпня 2024 року, якою було заборонено ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням або передачею у заставу, оренду, суборенду, емфітевзис, користування будь-яким іншим особам майна: земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0170, площею 2,7362 га, земельної з кадастровим номером :04:001:0532 площею 0,3102 га та земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0271 площею 0,1134 га.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Воронцов В.Г., посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом під час дослідження обставин у даній справі свідомо проігноровано суттєвий доказ, який свідчив про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 його сестрою ОСОБА_5 , з якою вона проживала до своєї смерті у с. Коломійцева Долина Липоводолинського району Сумської області. Вказує, що вказані обставини встановлені рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/17226/22 від 10 травня 2023 року (набрало законної сили 09 червня 2023 року), яке суд першої інстанції взагалі не досліджував та свідомо проігнорував.

Зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , розпорядившись її майном, вступивши в його управління та володіння відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР.

Підсумовуючи вищевикладене, приходить до висновку, що місцевий суд свідомо знехтував наданими доказами, які у своїй системі та сукупності свідчать про доведеність вимог ОСОБА_1 за заявленим позовом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Маківський В.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

ОСОБА_1 та його представник - адвокат Воронцов В.Г., треті особи повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, їх позиція є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Маківського В.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що із копії сертифікату на право на земельну частку (пай), серії СМ № 0188743 вбачається, що ОСОБА_3 , яка проживала в с. Греки Липоводолинського району Сумської області, як члену АПТ ЗТ «Колядинецьке», належить право на земельну частку (пай) розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості, яка перебуває у колективній власності АПТ ЗТ «Колядинецьке» (т. 1, а.с. 20-21, 240).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть 07 травня 1997 року виконавчим комітетом Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області здійснено реєстрацію смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Колядинець Липоводолинського району Сумської області (т.1, а.с. 92 зворот - 93, 235).

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Одеса померла ОСОБА_4 (т. 2, а.с. 59).

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_2 задоволено; установлено факт перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Колядинець Липоводолинського району Сумської області, у період часу з 01 січня 1995 року по 06 травня 1997 року, тобто до дня смерті ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 94-96).

З наданої копії спадкової справи вбачається, що 11 грудня 2020 року у Липоводолинській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 74/2020 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на підставі заяви про прийняття спадщини представника за довіреністю ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (т. 1, а.с. 233-234).

11 грудня 2020 року ОСОБА_2 отримав у Липоводолинській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом № 1899, що належала померлій ОСОБА_3 на земельну частку (пай) члена акціонерного-пайового товариства закритого типу «Колядинецьке» розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серія СМ № 0188743 (т. 1, а.с. 242).

Відповідно до інформації № 1924/15-24 від 26 липня 2024 року, наданої Головним управлінням Держгеокадастру в Сумській області, згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) виданого на ім`я ОСОБА_3 , серії СМ № 0188743, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 743 від 13 грудня 1996 року земельна частка (пай) в умовних кадастрових гектарах 3,42 га, належить ОСОБА_3 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, серії НМН № 729463 від 11 грудня 2020 року, право власності перейшло до ОСОБА_2 на земельні ділянки, визначені кадастрові номери: :03:003:0170 загальною площею 2,7362 га; :04:001:0532 загальною площею 0,3102 га; :03:002:0271 загальною площею 0,1134 га. Право власності зареєстроване: на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0170 загальною площею 2,7362 га, 23 вересня 2021 року, реєстраційний номер 44171943; на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0532 загальною площею 0,3102 га, 23 вересня 2021 року, реєстраційний номер 44171572. Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0271 загальною площею 0,1134 га не зареєстроване (т. 1, а.с. 39).

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеса від 10 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено; встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та її матір`ю - ОСОБА_3 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (його рідною бабусею) (т. 1, а.с. 28-31).

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 20 травня 2024 року задоволено частково заяву представника ОСОБА_1 - Воронцова В.Г. про перегляд за нововиявленою обставиною рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2020 року за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Колядинецька сільська рада Липоводолинського району Сумської області про встановлення факту перебування особи на утриманні; скасовано за нововиявленою обставиною рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 29 жовтня 2020 року у даній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Колядинецька сільська рада Липоводолинського району Сумської області про встановлення факту перебування особи на утриманні; відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа: Колядинецька сільська рада Липоводолинського району Сумської області, про встановлення факту перебування особи на утриманні (т. 1, а.с. 32-37).

З наданої копії спадкової справи вбачається, що 19 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В. була заведена спадкова справа № 37/2024 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 на підставі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 56, 60).

ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Колядинець Роменського району Сумської області помер ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 2).

За життя 01 грудня 2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Колядинецької сільської ради за реєстровим № 48, яким все своє майно заповів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т. 2, а.с. 4).

З наданої копії спадкової справи вбачається, що 11 листопада 2024 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Бондаренко О.В. заведена спадкова справа № 62/2024 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 на підставі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 3).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач ОСОБА_1 не може бути спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 , а тому вказав про недоведення позивачем порушення його права чи безпосереднього інтересу при видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину, а отже він є неналежним позивачем у справі в частині даних позовних вимог, що є самостійною підставою для відмови в позові.

В той же час підставою для відмови в позові в частині вимог про визнання права власності на земельну ділянку місцевий суд зазначив про те, що позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті баби ОСОБА_3 не прийняв і не міг прийняти, оскільки не може бути спадкоємцем її майна.

Оскільки інші позовні вимоги є похідними від вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на земельну ділянку, а тому суд першої інстанції також відмовив у їх задоволенні.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами Цивільного Кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК Української РСР.

З огляду на вищезазначені вимоги в указаній справі повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Згідно зі статтею 524 ЦК УРСР (тут і далі у редакції, чинній на час відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Часом відкриття спадщини відповідно до статті 525 ЦК УРСР визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Статтею 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно із статтею 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Положеннями частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Згідно статті 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (частина 1 статті 1301 ЦК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту є порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права.

При вирішенні спору суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем у даній справі в частині позовних вимог щодо видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину, оскільки останнім не доведено порушення його права чи безпосереднього інтересу, а тому позивач ОСОБА_1 не може бути спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 та обґрунтовано відмовив у позові.

Також місцевий суд дійшов вірного висновку, відмовивши в позові в частині вимог про визнання права власності на земельну ділянку, оскільки позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті баби ОСОБА_3 не прийняв і не міг прийняти, так як не може бути спадкоємцем її майна.

Інші позовні вимоги є похідними від вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на земельну ділянку, а тому місцевий суд також обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції проігнорував той факт, що спадщину ОСОБА_3 фактично прийняла її сестра ОСОБА_9 на думку колегії суддів не заслуговує на увагу, оскільки ОСОБА_1 не посилався на вказану обставину як підставу для обґрунтування позовних вимог. ОСОБА_1 не являється спадкоємцем після смерті ОСОБА_9 .

Є неприйнятними та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , розпорядившись її майном, вступивши в його управління та володіння, з огляду на те, що жодних доказів щодо того, що ОСОБА_1 або його мати - ОСОБА_4 фактично прийняли спадщину ОСОБА_3 ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції надано не було.

Доводи апеляційної скарги про встановлення рішенням Малиновського районного суду м. Одеси істотності вищевказаних юридичних фактів для спадкування ОСОБА_1 майна після смерті ОСОБА_3 не є переконливим та не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки, як вбачається зі змісту мотивувальної частини зазначеного судового рішення суд не оцінював в аспекті норм ст. 531, ч. 2 ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України дійсне юридичне значення установлених юридичних фактів для подальшого спадкування заявником майна вищевказаного спадкодавця та того, що онук померлої ОСОБА_3 не набув статусу спадкоємця за законом за правом представлення, не прийняв спадщину після смерті своєї бабусі.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до переоцінки доказів та незгоди із судовим рішенням і не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381 - 384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Воронцова Віктора Геннадійовича залишити без задоволення.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 10 березня 2026 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: А. О. Замченко

О. М. Черних