УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 рокуСправа № 495/1542/26
Номер провадження 2-о/495/83/2026

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф. розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Держпраці в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2026 ОСОБА_1 , заінтересована особа: ГУ Держпраці в Одеській області, звернувся до сулу із заявою про встановлення факту, який має юридичне значення: співвідношення спеціального звання «Радник митної служби 1 рангу» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 4 рангу державного, службовця з 01 травня 2016 року. Цією ж заявою просить зобов`язати Головне Управління Держпраці в Одеській області визнати запис за № 35 недійсним та вчинити новий, коректний запис у трудову книжку НОМЕР_1 , відповідно до положень, передбачених Інструкцією № 58 затвердженою Наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за N 110 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», про встановлення 4 (четвертого) рангу державного службовця з травня 2016 року.

Згідно з частиною третьою статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

В порушення зазначеної вимоги у заяві не вказано причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; посилання на докази, що підтверджують факт; прохальна частина заяви містить вимогу зобов`язального характеру.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (частина друга статті 318 ЦПК).

В порушення наведеного до заяви не додано доказів про неможливість відновлення втрачених документів, які підтверджують факт.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

В порушення наведеного у заяві ОСОБА_1 не вказав мети встановлення юридичного факту, що позбавляє суд можливості визначити юридичний характер заявленого факту.

Відповідно до ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Заяву необхідно залишити без руху, з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

Недоліки заяви можуть бути усунені шляхом приведення заяви у відповідність вимогам статті 318 ЦПК.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 185, 260, 318, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

ПОСТАНОВИВ

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ГУ Держпраці в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху, надавши заявнику десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Роз`яснити заявнику, що в разі не усунення недоліків заяви у вказаний строк заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Ф. Волкова