справа № 2-2298/2010
провадження № 4-с/0198/1/26
УХВАЛА

06 березня 2026 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Довгопол О.М.., представника скаржниці адвоката Жури Н.В. (в режимі відеоконференції), представника заінтересованої особи ТОВ «ІНВЕСТМЕНТ ЮНІОН» адвоката Іваницьких Ю.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Юріївка Павлоградського району Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_1 на дії в.о. начальника Щастинського відділу державної виконавчої служби у Щастинському районі Луганської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Стьопкіної Марії Костянтинівни, заінтересована особа ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНВЕСТМЕНТ ЮНІОН»,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 адвокат Жура Н.В. звернулась до суду зі скаргою на дії в.о. начальника Щастинського ВДВС у Щастинському районі Луганської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Скарга мотивована тим, що рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області у справі № 2-2298/2010 з ОСОБА_1 на користь кредитної установи стягнуто 118 152,89 грн, а 22.10.2010 судом видано виконавчий лист, який пред`явлено для примусового виконання до органів ДВС, внаслідок чого відкрито виконавче провадження № 23653742.

13.02.2026 в.о. начальника Щастинського ВДВС Стьопкіною М.К. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження з огляду на те, що рішення суду у справі № 2-2298/2010 фактично виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

В цей же день, 13.02.2026, іншою постановою ОСОБА_2 скасувала вказану вище постанову (процесуальний документ) про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з помилкою державного виконавця.

Вважаючи, що у в.о. начальника Щастинського ВДВС Стьопкіної М.К. не було підстав для прийняття рішення про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки вона не наділена відповідними повноваженнями, заявниця просить визнати протиправною та скасувати постанову про скасування процесуального документу про закінчення виконавчого провадженнявід 13.02.2026.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, жодних заяв на адресу суду не надала, а її представник адвокат Жура Н.В. під час судового розглядузаявлені вимоги підтримала та просила задовольнити.

В.о. начальника Щастинського ВДВС Стьопкіна М.К. в судове засідання, призначене на 06.03.2026, не з`явилась, подавши заяву з проханням проводити розгляд скарги за її відсутності. В письмових запереченнях та в судовому засіданні 04.03.2026 заперечувала проти задоволення вимог про скасування постанови. Вважала, що начальник відділу державної виконавчої служби, повноваження якого наразі виконує Стьопкіна М.К., має право як суб`єкт владних повноважень на скасування своїх же помилково незаконно прийнятих постанов. Оскільки під час проведеної перевірки було встановлено, що рішенням суду визначено суму стягнення саме в іноземній валюті, а боржник здійснив перерахування коштів у гривні без врахування валютного курсу на день здійснення платежу, тому прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження була передчасною та власне скасована. Такі дії на думку державного виконавця не створюють нових обов`язків для боржника, не змінюють змісту судового рішення та спрямовані виключно на забезпечення його повного виконання.

Представник заінтересованої особи адвокат Іваницьких Ю.В. в судовому засіданні в цілому підтримала позицію державного виконавця. Та додатково наголосила на тому, що положення статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», на які посилається скаржниця, не підлягають застосуванню під час вирішення питання про законність/незаконність дій державного виконавця, адже ними врегульовано порядок розгляду скарги на дії останнього, поданої до вищого органу, чого в даному випадку не було. Крім того, вважає, що суд повинен оцінити дії державного виконавця у сукупності із фактичними обставинами виконання судового рішення, а не ізольовано від предмета виконавчого провадження та, відповідно, вирішити чи була законною скасована постанова про закінчення виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд доходить таких висновків.

Встановлено, що 22.11.2010 Станично-Луганський районний суд Луганської області ухвалив рішення у справі № 2-2298/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договорому розмірі 118 152,89 грн, що еквівалентно 14 975,02 доларів США.

31.12.2010 старшим державним виконавцем ВДВС Станично-Луганського районного управління юстиції прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 23653742 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» 118 152,89 грн на підставі виконавчого листа № 2-2298/2010, виданого Станично-Луганським районним судом Луганської області 21.12.2010.

13.02.2026 в.о. начальника Щастинського ВДВС Стьопкіною М.К. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження з огляду на те, що рішення суду у справі № 2-2298/2010 фактично виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

В цей же день, 13.02.2026, іншою постановою ОСОБА_2 скасувала вказану вище постанову (процесуальний документ) про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з помилкою державного виконавця.

Надаючи правову оцінку вказаним вище обставинам, суд відмічає таке.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (частина п`ята статті 74 вказаного Закону).

Слід зазначити, що Закон України «Про виконавче провадження» у чинній редакції не містить положень щодо контролю за законністю виконавчого провадження інакше, ніж в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби учасниками виконавчого провадження, крім виправлення допущених у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичних чи арифметичнихі помилок, що може здійснюватися з власної ініціативи начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (абзац третій частини третьої статті 74 цього Закону). Сьогоднішнє регулювання відрізняється від того, яке визначалось Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) в редакції, яка була чинною до 05 жовтня 2016 року, та містила положення щодо перевірки законності виконавчого провадження посадовими особами органів державної виконавчої служби з їх власної ініціативи (стаття 86 Закону № 606-XIV).

Разом з тим, в абзаці 3 частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції закріплено право державного виконавця з власної ініціативи лише виправити допущені граматичні чи арифметичні помилки.

Суд вважає, що тлумачення статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що:

контроль за виконанням судових рішень здійснюється виключно в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби;

позасудовий контроль за виконанням судових рішень (начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, керівником органу державної виконавчої служби вищого рівня) здійснюється лише при перевірці рішення, дії або бездіяльність державного виконавця;

підставою позасудового контролю за виконанням судових рішень може бути лише скарга стягувача та іншого учасника виконавчого провадження (крім боржника).

До того ж законодавцем у вказаній статті розмежовано порядок дій посадових осіб державної виконавчої служби у різних випадках, зокрема:

- у разі виявлення невідповідності дій виконавця вимогам нормативно-правових актів постанова або інший процесуальний документ (або їх частина), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, скасовується, а останній зобов`язується провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом;

- у разі виявлення граматичних та арифметичних помилок такі виправляються у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, про що виноситься відповідна постанова, але при цьому не вирішується питання про скасування документу, який містить помилку.

Таким чином, будь-яка прийнята державним виконавцем без дотримання вимог закону постанова може бути скасована тільки як незаконна, а не як помилкова.

Помилкою може бути визнано лише допущення граматичних або арифметичних неточностей, про виправлення яких постановляється відповідне рішення.

Суд зауважує, що такий вид контролю щодо перевірки законності виконавчого провадження як контроль посадовими особами органів державної виконавчої служби з їх власної ініціативи встановлений наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5, яким внесені зміни до Інструкції з організації примусового виконання рішень (надалі Інструкція), з викладенням її в новій редакції.

Зокрема, у пункті 2 розділу XII вказаної Інструкції передбачено, що посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, в тому числі і начальник відділу державної виконавчої служби, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

В.о. начальника Щастинського ВДВС Стьопкіна М.К. під час прийняття 13.02.2026 постанови про скасування процесуального документу (постанови про закінчення виконавчого провадження) керувалась абз. 4 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення певних дій, однак не зазначила, коли, яким керівником вищого рівня виявлено порушення вимог закону та їй надано відповідне доручення, а також в чому власне полягало порушення вимог закону державним виконавцем.

В цьому конкретному випадку склалась ситуація, коли в.о. начальника Щастинського ВДВС Стьопкіна М.К. як керівник відділу державної виконавчої служби з власної ініціативи в порядку контролю здійснювала перевірку законності своєї ж постанови про закінчення виконавчого провадження, що в будь-якому випадку не могло сприяти забезпеченню об`єктивності такої перевірки.

Адже складно уявити, що, наприклад, у разі звернення учасника виконавчого провадження зі скаргою на дії державного виконавця така скарга би подавалась керівнику відділу державної виконавчої служби, де він сам же приймав рішення на забезпечення примусового виконання рішення суду.

Навіть якщо допустити, що в.о. начальника Щастинського ВДВС Стьопкіна М.К. як керівник відділу державної виконавчої служби з власної ініціативи в порядку контролю могла перевіряти законність своєї ж постанови про закінчення виконавчого провадження, то Інструкцією чітко визначено порядок здійснення такої перевірки, жодних доказів дотримання якого ОСОБА_2 під час судового розгляду не надано.

Так, про проведення перевірки виконавчого провадження посадовою особою виноситься вмотивована постанова, в якій зазначаються, серед іншого, обставини, що зумовили проведення перевірки (п. 3 розділу XII Інструкції).

Надалі пунктом 7 розділу XII Інструкції визначено, що про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються:

підстави перевірки виконавчого провадження;

строки проведення перевірки;

у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону;

у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови;

строк виконання постанови;

коло осіб, яким надсилаються копії постанови;

інша необхідна інформація.

Постанови про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів підлягають обліку в журналі обліку постанов про проведення перевірки виконавчого провадження та його витребування. Відповідні записи вносяться до журналу в день винесення посадовою особою постанови про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів та постанови про результати перевірки виконавчого провадження (п. 10 розділу XII Інструкції).

В матеріалах справи відсутнє як підтвердження прийняття вмотивованої постанови про проведення перевірки виконавчого провадження відповідною посадовою особою, так і вмотивованої постанови про результати такої перевірки.

До того ж, з огляду на надані під час судового розгляду пояснення в.о. начальника Щастинського ВДВС Стьопкіної М.К., вона вважала свою постанову про закінчення виконавчого провадження від 13.02.2026 саме незаконною, однак при цьому скасувала її як помилкову, не зазначивши жодного аргументу в обґрунтування прийняття такого рішення.

Щодо посилань суб`єкта оскарження на те, що вона під час прийняття рішень діяла як суб`єкт владних повноважень, тому, виходячи з принципів адміністративного права, не була позбавлена можливості скасувати власну постанову, то такі судом не приймаються, оскільки спеціальними нормативно-правовими актами чітко визначено порядок вчинення дій посадовими особами органів державної виконавчої служби, який носить імперативний характер.

Також суд зауважує, що відсутні процесуальні підстави для того, щоб під час розгляду цієї скарги надавати оцінку законності/незаконності постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.02.2026, адже така не є предметом оскарження, а відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

На підставі всього викладеного вище, суд вважає скаргу ОСОБА_1 такою, що підлягає задоволенню, а постанову в.о. начальника Щастинського ВДВС Стьопкіної М.К. від 13.02.2026 про скасування процесуального документу визнанню неправомірною та скасуванню.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 447 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії в.о. начальника Щастинського відділу державної виконавчої служби у Щастинському районі Луганської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Стьопкіної Марії Костянтинівни, заінтересована особа ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНВЕСТМЕНТ ЮНІОН»,задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову в.о. начальника Щастинського ВДВС у Щастинському районі Луганської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Стьопкіної Марії Костянтинівни від 13.02.2026 про скасування процесуального документу (постанови про закінчення виконавчого провадження № 23653742 від 13.02.2026).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення або підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення або складення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 06 березня 2026 року.

Суддя І. О. Гайдар