КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Цалко Д.М.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_5, ОСОБА_1 ,

представника відповідача Старікова Є.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Старіковим Євгеном Олексійовичем, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черняк Андрій Леонідович, приватний нотаріус Київського нотаріального округу міста Києва Мілоцький Олег Леонідович, Державне підприємство "Сетам" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року до Голосіївського районного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черняк А.Л., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мілоцький О.Л., Державне підприємство «СЕТАМ», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 01 листопада 2023 року приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 з виконання виконавчого напису № 293, виданого 26 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черняк А.Л. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в розмірі 10770770 гривень 00 копійок.

Згідно з договором позики, посвідченим Кударенко В.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, від 16 серпня 2018 року за реєстровим № 1860, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , іменований далі «Позикодавець», з однієї сторони, та ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Стрільбище Старосамборського району Львівської області, податковий номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , іменований далі «Позичальник», від імені якого діє ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , податковий номер НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. 08 серпня 2017 року за р. № 1362, з другої сторони, розуміючи значення своїх дій, без будь-якого примусу, насильства або якихось погроз, виходячи зі свого волевиявлення, уклали цей договір.

Разом з тим, позивач ОСОБА_3 заперечув щодо надання ОСОБА_4 довіреності на представництво його інтересів; зазначав, що йому не відома ні особа ОСОБА_4 , ні ОСОБА_2 , ні приватного нотаріуса Кударенко В.М. Грошових коштів у розмірі 10770770 грн. позивач не отримував; договір позики вважає неукладеним.

При цьому, вказував, що йому ані від стягувача, ані від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального окургу Черняк А.Л. не надходило будь-яких повідомлень про заборгованість та необхідність її погашення.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що відсутність безспірної заборгованості унеможливлювала вчинення виконавчого напису згідно із ст. 88 Закону України "Про нотаріат", позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13.10.2025 позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 293 від 26 жовтня 2023 року, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черняк Андрієм Леонідовичем, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 10 770 770,00 грн. (т. 3, а.с. 31-42).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції дійшов висновку про формальне порушення процедури при вчиненні виконавчого нотаріуса нотаріусом, зокрема через відсутність письмового повідомлення боржника.

При цьому, суд не встановив, чи була взагалі можливість фактичного повідомлення боржника, який є громадянином російської федерації та проживає у м. Москва, в умовах повномасштабної війни.

Також, зазначає, що суд першої інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові Верховного Суду від 11.09.2024 у справі №372/2174/22, згідно з якою нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Крім того, вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено факту передачі грошових коштів, є безпідставними та необгрунтованими, адже факт отримання представником позичальника грошових коштів за договором позики підтверджується власноручним підписом позичальника на договорі позики, згідно п. 1 якого передачу грошей було здійснено до підписання вказаного договору (т. 3, а.с. 49-51).

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представники позивача у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи, які не з'явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 26 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черняк А.Л. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 293, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_3 на користь стягувача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики, посвідченим Кударенко В.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1860, строк виконання зобов`язань за яким настав двадцятого жовтня дві тисячі двадцять третього року, а саме - 10770770 грн. 00 коп.

Указаний виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі договору позики, посвідченого Кударенко В.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1860, копія зазначеного договору наявна в матеріалах справи.

Як вбачається, при вчиненні зазначеної нотаріальної дії приватний нотаріус керувався ст. ст. 34, 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172.

Договір позики укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , іменований далі «Позикодавець», з однієї сторони, та ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Стрільбище Старосамборського району Львівської області, податковий номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , іменований далі «Позичальник», від імені якого діє ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , податковий номер НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. 08 серпня 2017 року за р. № 1362.

Відповідно до пункту 1 вказаного договору позики позикодавець передав, а позичальник прийняв у борг для особистих потреб гроші у сумі 10770770 грн. 00 коп. Передачу грошей було здійснено до підписання цього договору. Ця позика є безпроцентною.

У пункті 2 вказаного договору позики передбачено, що зазначену позику позичальник зобов`язується повернути позикодавцю готівкою, в строк не пізніше двадцятого жовтня дві тисячі двадцять третього року. Наявність на руках у позикодавця належного йому оригіналу цього договору позики після настання терміну повернення грошей свідчитиме про порушення позичальником свого зобов`язання і є підставою для звернення стягнення.

Пунктом 9 вказаного договору позики передбачено, що цей договір складений у двох примірниках українською мовою, які мають рівну юридичну силу, з яких один залишається у справах приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М., а другий видається позикодавцю.

Судом першої інстанції також установлено, що діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. була припинена, станом на час розгляду справи архів та документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко В. М. на зберігання до Київського державного нотаріального архіву не передані.

Матеріали справи не містять довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. 08 серпня 2017 року за р. №1362.

01 листопада 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мілоцьким О.Л, відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого напису № 293 від 26 жовтня 2023 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черняк А. Л.

Слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000540 від 03 лютого 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснює Шевченківська окружна прокуратура міста Києва. У фабулі (короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення) в Єдиному реєстрі досудових розслідувань вказано, що невстановлені особи у невстановлений досудовим розслідуванням час підробили договір позики № 1860 посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кударенко В.М. від 16 серпня 2018 року та довіреність № 1362 від 08 серпня 2017 року посвідчену приватним нотаріусом КМНО Кударенко В.М.

Так, за загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»).

Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку).

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 13.10.2021 у справі №554/6777/17, на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат».

Також, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 30.09.2019 у справі №357/12818/17, у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Разом з тим, згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, слід зазначити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Так, заперечуючи щодо задоволення позову, відповідач посилався, серед іншого, на те, що у матеріалах справи наявна копія нотаріально посвідченого договору позики від 16.08.2018, який є головним належним, допустимим і достовірним письмовим доказом наявності та розміру заборгованості позивача перед відповідачем, та, відповідно, головною та достатньою підставою для вчичення виконавчого напису нотаріуса.

Разом з тим, у порушення вищенаведених положень законодавства під час розгляду справи відповідачем не було надано жодного належного доказу на підтвердження факту надсилання позивачу письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно із договором позики, ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Стрільбище Старосамборського району Львівської області, податковий номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер інформаційної довідки 362606910) позивачу на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач не має громадянства України та відповідно до законодавства є іноземцем.

При цьому, як зазначено у Листі Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 100-13773 від 14.11.2023, відповідно до реєстру територіальної громади м. Києва ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованим не значиться; відповідно до реєстру територіальної громади м. Києва за адресами: АДРЕСА_2 , станом на 14 листопада 2023 року зареєстровані особи відсутні.

За встановлених обставин, мають місце розбіжності даних щодо особи позивача, за офіційними даними з реєстрів та даними, які зазначені як в договорі позики, так і нотаріальному напису нотаріуса щодо особи позивача.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, доказів того, що позивач, як боржник, повідомлявся нотаріусом про те, що починається процедура вчинення ним виконавчого напису, що є одним із обов`язкових етапів вчинення виконавчого напису, матеріали справи не містять.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, на якого в даному випадку покладено обов`язок підтвердження дотримання права позивача під час вчинення виконавчого напису, не спростував доводи останнього про неотримання ним жодного повідомлення.

Отже, вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відтак, посилання апелянта на помилковість висновків суду першої інстанції щодо наявності спірності вимог, а також те, що відповідачем приватному нотаріусу було надано повний пакет документів, який відповідав вимогам Переліку, є недоведеними та не підтвердженими належними і допустимими доказами.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне і правильне по суті рішення.

З огляду на вищевикладене, а також те, що при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Старіковим Євгеном Олексійовичем, - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черняк Андрій Леонідович, приватний нотаріус Київського нотаріального округу міста Києва Мілоцький Олег Леонідович, Державне підприємство "Сетам" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 09 березня 2026 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова