МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/8193/25
Провадження № 2-о/210/1/26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 березня 2026 року Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого судді Сільченко В. Є.

при секретарі судового засідання Шепети В.О.

за участі:

представника заявника ОСОБА_1

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_4 , заінтересована особа: ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_4 , заінтересована особа: ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна тітка заявниці ОСОБА_4 ОСОБА_6 .

Померла ОСОБА_7 та мати заявниці ОСОБА_4 ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , доводилися одна одній рідними сестрами.

За життя, а саме 21.06.2011 року, ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Чуркіною Н.М., яким заповіла ОСОБА_4 все своє майно, в тому числі належну їй квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

25.11.2025 року ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мариненко В.А. із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 її рідної тітки ОСОБА_6 .

Розглянувши заяву ОСОБА_4 , нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що нею був пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, та у зв`язку з відсутністю доказів постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому нотаріусом було запропоновано заявниці звернутись до суду для встановлення факту постійного проживання спадкоємця ОСОБА_4 зі спадкодавцем ОСОБА_6 , про що видала постанову.

На момент смерті ОСОБА_6 заявниця значилася зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, з січня 2024 року до моменту смерті рідної тітки ОСОБА_6 , заявниця постійно проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , так як доглядала за нею, оскільки остання в силу свого віку 88 років потребувала сторонньої допомоги, а також хворіла на хронічну серцево-судинну недостатність ІІІ ст. та атеросклероз. Тому заявниця вимушена була переїхати жити до тітки, оскільки остання дітей не мала та мешкала сама.

Тому, заявниця просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі спадкодавцем ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , по день її смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник заявниці вимоги заяви підтримала та просила їх задовольнити.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що заявниця це його мати, а померла була його тіткою. Мати свідка доглядала за померлою тіткою і проживала з неї, оскільки тітка не могла ходити. Похованням тітки також займалась ОСОБА_4 . Родичів у померлої тітки не було, залишились тільки сестри і брати. ОСОБА_5 мамин брат, двоюрідний чи троюрідний, який приблизно в 2022 році виїхав, де він зараз, не знає.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що померла ОСОБА_6 являється тіткою її чоловіка, а заявниця ОСОБА_4 двоюрідною сестрою. Заявниця постійно проживала з померлою, оскільки та не могла вставати, готувала їжу та здійснювала необхідний догляд. Померла не мала дітей, була одинока, тому ще за життя бажала щоб все її майно залишилось ОСОБА_4 . Похованням займалась, також ОСОБА_9 .

Заінтересована особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши думку представника заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до вимог ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку, серед іншого, можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що в свідоцтві про народження ОСОБА_10 матір`ю вказано ОСОБА_11 (а.с. 12).

В свідоцтві про народження ОСОБА_12 в графі мати вказано ОСОБА_11 (а.с. 13).

Під час реєстрації шлюбу ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_13 (а.с. 53).

ОСОБА_12 під час реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_14 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась заявниця ОСОБА_15 та в свідоцтві про народження якої в графі мати зазначено ОСОБА_16 (а.с. 15).

Під час реєстрації шлюбу 17.12.1983 року ОСОБА_15 змінила прізвище на ОСОБА_17 (а.с. 15).

Відтак, з досліджених доказів встановлено, що мати заявниці ОСОБА_16 та померла ОСОБА_6 є рідними сестрами, а заявниця є племінницею померлої ОСОБА_6 ..

За життя, 21.06.2011 року ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробила розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі належну їй квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 17).

Заявниця, звернувшись 25.11.2025 року до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мариненко В.А., отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропуском строку, який встановлений законодавством для прийняття спадщини та у зв`язку із відсутністю доказів постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 21).

З Акту, засвідченого ОСББ «САЛТИКІВСЬКА-12» встановлено, що ОСОБА_4 постійно проживала зі своєю рідною тіткою ОСОБА_6 , яка хворіла та потребувала догляду і допомоги, до моменту її смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 27).

З товарного чеку №240 від 28.02.2025 року встановлено, що поховання ОСОБА_6 за власні кошти провела ОСОБА_4 (а.с. 28).

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 проживала з померлою ОСОБА_6 , здійснювала догляд за нею, що підтверджується дослідженими доказами.

Крім того, допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , також підтвердили факт спільного проживання заявниці з померлою ОСОБА_6 ..

З урахуванням вищенаведеного та зважаючи на те, що показання свідків не протирічать іншим зібраним по справі доказам, суд оцінює вказані показання як достовірні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 ЦПК України; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (частини 1, 3 статті 76 ЦПК України).

Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вище викладеного, суд знаходить доведеним той факт, що ОСОБА_4 постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_6 по день її смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 258-261, 293-294, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 , заінтересована особа: ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зі спадкодавцем ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , по день її смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складено та підписано 10 березня 2026 року.

Суддя: В. Є. Сільченко