Справа №463/510/26
Провадження №2/463/937/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Львів

Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді - Яворського С.Й.

за участю секретаря судового засідання - Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Яворського Сергія Йосифовича у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

позивач в інтересах якої діє адвокат Шкарупська-Баранова Н.Б. звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, згідно якої просить визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та припинити право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки AUDI модель Q7, 2012 року випуску, об`єм двигуна 2995 см3, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , зареєстрований на ОСОБА_2 ; автомобіль марки MITSUBISHI PADJERO ЗНГ, 1995 року випуску, об`єм двигуна 2972 см3, номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований на ОСОБА_1 ; грошові кошти розміщені на банківських рахунках, в тому числі депозитних, а також грошові кошти розміщені у банківських скриньках, що були відкриті на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) як фізичної особи та фізичної особи-підприємця станом на 01.10.2025 року у АТ КБ «Приватбанк», АТ «Райффайзен Банк» та АТ «КредоБанк».

Здійснити поділ спільного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 компенсацію половини вартості транспортних засобів, право спільної сумісної власності на які припиняється у розмірі 431 090,00 гривень та грошових коштів розміщених на банківських рахунках, в тому числі депозитних, а також банківських скриньках, що були відкриті на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) як фізичної особи та фізичної особи-підприємця станом на 01.10.2025 року у АТ КБ «Приватбанк», АТ «Райффайзен Банк» та АТ «КредоБанк».

Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 21 січня 2026 року, автоматизованою системою документообігу суду відповідно для розгляду таких було визначено суддю Жовніра Г.Б.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 26.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 24 лютого 2026 року задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід судді Жовніра Г.Б., відведено суддю Жовніра Г.Б. від розгляду цивільної справи №463/510/26.

25 лютого 2026 року згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначену справу передано для розгляду судді Яворського С.Й.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 02 березня 2026 року позов прийнято до розгляду суддею Яворським С.Й. та відкрито провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі та призначено таке на 31 березня 2026 року.

Водночас 10 березня 2026 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про відвід судді Яворського С.Й. від розгляду даної справи відповідно до п.5 ч.3 ст.36 ЦПК України.

Поданий відвід мотивує тим, що на його думку суддя Яворський С.Й. грубо порушує його права на доступ до правосуддя, яке мало місце при розгляді цивільної справи №463/14135/21, зокрема з врахуванням тої обставини, що ухвали судді Яворського С.Й. від 21.02.2022 року та 28.02.2023 року про повернення позовної заяви у цивільній справі №463/14135/21 скасовані судом апеляційної інстанції з мотивів, викладених у постановах Львівського апеляційного суду від 13.10.2022 року та від 26.10.2023 року відповідно. Зазначає, що участь у розгляді справи судді чиї рішення відносно заявника скасовувались через надмірний формалізм у поєднанні його підвищеною адміністративною залежністю від інших осіб повністю нівелює довіру до суду та порушує принцип «видимої справедливості». З метою уникнення сумніву щодо об`єктивного розгляду справи та щоб у нього не виникало б будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, просить суд його заяву про відвід судді задовольнити.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 7, 8 ЦПК України подана заява про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу, невідкладно без повідомлення учасників справи та відтак, згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, подану заяву суд приходить до наступного висновку.

Статтею 40 ЦПК України визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Так відповідно до ч.1 ст.40 ЦПК України такої питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

При цьому згідно з ч.2 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно ч.3 ст.40 ЦПК України, вбачається, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Так статтями 36, 37 ЦПК України визначено перелік підстав, коли суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), у зв`язку з якими відповідно до ч.2 ст 39 ЦПК України йому може бути заявлено відвід учасниками справи.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Положення статті 36 ЦПК України містять в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Статтею 37 ЦПК України передбачено випадки, коли участь судді в розгляді справи є недопустимою у зв`язку з повторністю такої.

При цьому згідно з ч.3 ст.39 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Таким чином, для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість, навести відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно з ч.7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

При цьому положеннями п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п.12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, що свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться».

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу, відповідно, - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Встановлено, що дійсно в провадженні судді Яворського С.Й. як головуючого судді перебувала цивільна справа №463/14135/21 за позовом ОСОБА_1 до Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького про визнання наказів про встановлення строкової умови трудового договору незаконними та негативними заходами до викривача. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 17.12.2021 року позовну заяву було залишено без руху. Для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви позивачу було роз`яснено необхідність скерування на адресу суду заяви про усунення недоліків, в якій слід зазначити про наявність такого майнового стану позивача, який унеможливлює сплату судового збору за заявлені вимоги, та долучити документи на підтвердження такого стану, як підстави для відстрочення сплати судового збору, або за відсутності такого стану та документів (доказів) представити оригінал платіжного документа про сплату судового збору за заявлені вимоги на загальну суму в розмірі 1 816,00 гривень.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 10.01.2022 року продовжено ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі судді Личаківського районного суду м.Львова від 17.12.2021 року, - до десяти днів з дня вручення ухвали про продовження процесуального строку. В подальшому 21.02.2022 року ухвалою Личаківського районного суду м.Львова позовну заяву було повернуто позивачу у зв`язку із не усуненням недоліків позовної заяви. 13.10.2022 року постановою Львівського апеляційного суду Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково, ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 21 лютого 2022 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.11.2022 року справу передано в провадження судді Яворського С.Й. Ухвалою від 10.11.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху, надавши позивачу строк у 10 (десять) днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків, які зазначені в мотивувальній частині ухвали. Ухвалою від 28.02.2023 року позовну заяву повернуто позивачу так як вимоги ухвали суду від 10.11.2022 року невиконано та недоліки позовної заяви у встановлений строк не усунуно. Постановою Львівського апеляційного суду від 26.10.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2023 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі. Ухвалою судді від 04.12.2023 року відкрито провадження у справі.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Відтак дослідивши заяву та матеріали справи суд вважає, що на даний час підстав для ствердження того, що суддя є небезстронннім у розгляді справи немає.

Водночас, враховуючи наведені вище норми та практику Європейського суду з прав людини, хоч на думку суду на даний час і відсутні підстави для твердження того, що суддя є небезстронннім у розгляді справи, однак з метою забезпечення справедливого і публічного розгляду справи незалежним і безстороннім судом в очах будь-якого розумного спостерігача та суспільства в цілому, а також забезпечення, умов за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнів в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду даної справи, заявлений відвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 260, 261 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді - задовольнити.

Відвести суддю Яворського Сергія Йосифовича від розгляду цивільної справи №463/510/26, провадження №2/463/937/26, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Матеріали цивільної справи №463/510/26, провадження №2/463/937/26, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - передати для визначення судді у порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Ухвала про відвід судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Суддя: С.Й. Яворський