Справа № 466/4344/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2026року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської областів складі:

головуючого - судді Костюк У. І.

з участю секретаря Луківської Л.Б.

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника пгозивача ОСОБА_3

представника відповідача Олешка Т.О.

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Камянка-Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 до Фермерського господарства "Лебідь", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,-

в с т а н о в и в:

08.05.2025 року позивачі звернулися до суду з позовом про стягнення з відповідача моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у якій загинула людина.

ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в обґрунтування заявленого позову покликаються на те, що 18.12.2024 року близько 19.10 на автодорозі Н-17 «Львів-Луцьк» поблизу с. Прибужани Львівського району Львівської області відбулась ДТП -наїзд ТЗ на пішохода) за участі автобуса «Temsa Prestige» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди. Станом на дату ДТП водій автобуса марки «Temsa Prestige» д.н.з. НОМЕР_1 працював у Фермерському господарстві «Лебідь» на посаді водія та ДТП пригода відбулась під час виконання ним своїх трудових обов`язків. Постановою слідчого від 28.02.2025 року закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Оскільки моральна шкода була завдана водієм Ф/Г « ОСОБА_7 » під час виконання трудових обов`язків, то така шкода відшкодовується Ф/Г « ОСОБА_7 » як володільця джерела підвищеної небезпеки.Загиблий проживала разом із своєю сім`єю, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Смерть ОСОБА_6 вплинула на життя всіх членів сім`ї. Зокрема внаслідок трагічної загибелі батька ОСОБА_1 зазнав глибоких моральних страждань, які змінили його життя та продовжують впливати на його емоційний та фізичний стан. Трагічна смерть батька стала для позивача несподіванкою та трагічною подією, яка зруйнувала його звичний життєвий устрій. Враховуючи те ,що син позбавлений підтримки та допомоги а також те, що смерть батька змінила його життя та зруйнувала життєві зв`язки ОСОБА_1 оцінює розмір моральної шкоди у 1 000 000 грн. Втрата чоловіка спричинила моральні страждання дружині ОСОБА_2 , оскільки вона залишилась вдовою із хворим сином, який потребує постійного догляду та допомоги. Чоловік був єдиним годувальником сім`ї та після його трагічної загибелі сім`я опинилась у скрутному матеріальному становищі. ЇЇ син ОСОБА_5 має першу групу інвалідності та потребує постійного догляду, який вона здійснювала з чоловіком, однак тепер залишилась сама. Вважає що має право на відшкодування шкоди завданої смертю чоловіка. Моральну шкоду оцінює в 1000 000 грн. Трагічний випадок викликав великі зміни в житті ОСОБА_5 , який являється інвалідом першої групи, потребує постійного догляду. Втрата батька створює додатковий психологічний тиск іі почуття провини на перевантаження матері, що поглиблює моральні страждання. Позивач також зазнає страждань через усвідомлення незворотньої втрати Вважає що має право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька. Розмір моральної шкоди оцінює у розмірі 1000 000 грн.

12.06.2025 провадження у справі відкрито та справа призначена до підготовчого засідання на 13.08.2025.

29.08.2025 представником відповідача адвокатом Олешко Т.О. подано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема зазначив про те, що 18.12.2024 близько 19.10 відбулась ДТП на автодорозі Н-17 «Львів-Луцьк» відбулась ДТП , наїзд автобуса марки «Temsa Prestige» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та пішохода ОСОБА_6 внаслідок чого пішохід загинув на місці. За фактом ДТП 18.12.2024 внесено відомості д ЄРДР за № 0001226 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. 28.02.2025 кримінальне правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Зокрема встановлено, що ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння що підтверджується висновком експерта № 53/2024 від 13.01.2025, згідно якого в крові та сечі трупа ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт в кількості 2,91 проміле, в сечі 2,95 проміле. Така концентрація відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння. Враховуючи вищенаведене відповідачі не погоджуються із сумами заявлених позовних вимог на відшкодування моральної шкоди, оскільки такі є необґрунтованими, явно завищеним, що порушує принцип розумності та справедливості. Заявлені суми моральної шкоди в загальному розмірі 3 000 000 грн дають підстави вважати, що позивачі в даному випадку мають намір збагатитись за рахунок відповідача, водій якого не винен у ДТП.

04.09.2025 представником позивачів подано відповідь на відзив у якому зазначив, що позивачі вважають доводи відповідача необґрунтованими та такими що не спростовують правової підстави позовних вимог. Відповідальність Ф/Г «Лебідь» як володільця джерела підвищеної небезпеки підтверджуються нормами ст. 1167,1168,1172,1187 ЦК України. Заявлені суми моральної шкоди у розмірі 1000000 грн. для кожного позивача є розумними, справедливими та відповідають глибині страждань, їх тривалості та неможливості відновлення попереднього стану.

21.10.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, задоволено клопотання щодо витребування доказів у ТзОВ «СК «Гардіан» та визнано явку позивачів в судове засідання обов`язковою.

Позивач ОСОБА_1 допитаний у якості свідка підтримав позов у повному обсязі, зокрема вказав про те, що проживає окремо у м. Львові, однак часто приїжджав до батьків. Про смерть батька дізнався від матері та це стало непоправною втратою для нього. Вважає що через трагічну загибель його батька йому завдано моральну школу в розмірі 1000000 грн. Не одразу пригадав дату смерті батька, та пояснив це тим, що йому важко прийняти його смерть. Просив позов задоволити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 допитана у якості свідка вказала про те, що вона проживала разом із чоловіком та сином ОСОБА_8 , який є інвалідом першої групи та потребує постійного догляду. Вона не працює так як доглядає за сином а тому її чоловік був єдиним годувальником сім`ї. 18.12.2024 чоловік повертався з роботи та його збив автобус. Ій подзвонив слідчий і розповів що сталось і про те, що чоловік забрали в лікарню, однак вона не їздила до нього тому що не могла залишити сина. На наступний день дізналась що чоловік помер. Витрати на поховання взяв на себе водій автобуса. Зазначила про те, що ій завдана моральна школа яку вона оцінює в 1000000 грн. Також розповіла що її син посійно чекає на батька дивиться у вікно.

Представник позивачів адвокат Гіщинський І.Ю. підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі просив суд такі задоволити.

Представник відповідача адвокат Олешко Т.О. в судовому засіданні підтримав поданий ним відзив із наведеними у ньому мотивами щодо відмови у задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив про те, що він працює водієм у ФГ «Лебідь» та 18.12.2024 він їхав за кермом автобуса «Temsa Prestige» д.н.з. НОМЕР_1 в с. Прибужани. Несподівано на проїжджу частину дороги вийшов пішохід та відбулась ДТП в результаті якої пішохід загинув. На місце події одразу приїхали поліція та швидка. Була порушено кримінальне провадження в ході якого встановили що його вини у ДТП не має та провадження було закрито. Зазначив про те, що взяв на себе витрати щодо поховання ОСОБА_6 та був присутній на парастасі. Він шкодує про те що відбулось, однак його вини не має.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 18 грудня 2024 року на автодорозі Н-17 «Львів-Луцьк» поблизу с. Прибужани Львівського районуу львівської обласі відбулася дорожньо-транспотна пригода, наїзд автобуса «Temsa Prestige» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 на пішохода ОСОБА_6 внаслідок чого пішохід загинув на місці ДТП.

За фактом ДТП 18.12.2024 внесено відомості д ЄРДР за № 0001226 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. 28.02.2025 кримінальне правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. В ході досудового розслідування встановлено, що дорожньо транспортеа пригода відбулась з вини пішохоа ОСОБА_6 який проявив грубу необережність порушивши Правила дорожнього руху.

ОСОБА_4 відповідно до витягу з наказу № 137 від 21.08.2008 працює водім ФГ «Лебідь»

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком позивача ОСОБА_6 НОМЕР_2 .

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком позивача ОСОБА_6 НОМЕР_3 .

ОСОБА_6 одружився із ОСОБА_9 27.07.1995 року , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 .

Органом досудового розслідування зокрема висновком експерта № 53/2024 від 13.01.2025 всановлено те , що при судово токсикологічному дослідженні в крові та сечі трупа ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт в кількості 2,91 проміле в крові та 2,95 проміле в сечі.

На час ДТП відповідальність водія автомобіля «Temsa Prestige» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №224313615 термін дії з 25.10.2024 по 24.04.2025.

20.12.2024 адвокато Васечко Ю.В. в інтересах ОСОБА_4 подано повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду.

20.01.2025 представником позивачів адвокатом Ільків М.М. подано заяву про виплату страхового відшкодування на адресу ТДВ «СК «Гардіан» на підставі якої позивачі отримали страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 32 000 гривень кожному.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до постанови Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 цього Кодексу моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду,завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових 9службових) обовязків.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено.

Відповідно до ст. 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

Згідно висновку експерта № 53/2024 від 13 січня 2025 року, наявного в матеріалах кримінального провадження № 0001226, при судово-токсикологічному дослідженні аналізів ОСОБА_6 виявлений етиловий алкоголь: в крові - 2,91 проміле, в сечі - 2,95 проміле. Вказана концентрація етилового спирту в крові трупа може відповідати сильному алкогольному сп`янінню живої особи.

Відповідно до постанов Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц; від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц; від 2 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц; від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція вини заподіювача шкоди.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи із дослідження обставин та механізму ДТП № СЕ-19/114-25/2980-ІТ від 21.02.2025 встановлено, що в даній дорожній ситуації при наданих на дослідження вихідних даних,водій ОСОБА_4 керуючи автобусом «Temsa Prestige» д.н.з. НОМЕР_1 повинен був керуватись вимогами п. 12.2. та 12.3 Правил дорожнього руху. Зтехнічної точки зору при наданих на дослідження вихідних даних, в обстановці місця дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_4 керуючи автобусом «Temsa Prestige» д.н.з. НОМЕР_1 був позбавлений технічної можливості уникнутинаїзду на пішохода ОСОБА_6 , шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування керованого ним транспортного засобу із заданого моменту виникнення небезпеки для руху. В даній дорожній ситуації,що склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП при наданих на дослідження вихідних даних,порівнюючи фактичні дії водія ОСОБА_4 керуючого автобусом «Temsa Prestige» д.н.з. НОМЕР_1 з необхідними його діями у відповідності до вимсог ПДР в умовах коли обрана вказаним водієм швидкість руху керованого ним автобуса відповідала допустимій швидкості руху по видимості елементів проїної частини дороги з робочого місця водія та вказаний водій був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного екстенного гальмування керованого ним транспорптного засобу з моменту виникнення небезпеки для руху,з технічної точки зору немає підстав стверджувати,що його дії суперечили вимогам п. 12.2. та 12.3 Правил дорожнього руху.

Крмі цього, згідно постанови про закриття кримівнального провадження від 28.02.2025 встановлено що травмування пішохода ОСОБА_6 внаслідок якого настала його сметь, відбулась з його власної вини, тому у даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є дітьми ОСОБА_6 , а ОСОБА_2 - його дружиною. Згідно довідки № 276 від 23 грудня 2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_5 від 20 грудня 2024 року ОСОБА_6 померл ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається із довідки № 708690 ОСОБА_5 являється інвалідом першої групи з дитинства та протребує постійного стороннього догляду. В ході розгляду справи також встановлено що такий догляд за ним здійснює ОСОБА_2 .

З матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 286 КК України, внесеного до ЄРДР за № 0001226 від 18 грудня 2024 року вбачається, що причиною настання смерті ОСОБА_6 є тупа поєднана травма голови та грудної клітки у вигляді множинних переломів склепіння та основи черепа з крововиливами у головний мозок,множинних переломів ребер, що підтверджується обєктивними судово-медичними даними експертизи його трупа.

Постановою старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області Жмінки Р.М. від 28 лютого 2025 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позивачі зазнали моральної шкоди внаслідок смерті ОСОБА_6 , грошовий еквівалент якої підлягає визначенню з врахуванням душевних страждань позивачів, порушення її звичайного життєвого ритму, що вплинули на їх (позивачів) психо - емоційний стан, та вимагають додаткових зусиль для організації свого життя і побуту.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ст.1187 ЦК України).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно із постановою Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначавє про те, що з постанови слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області Жмінки Р.М. від 28 лютого 2025 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, вбачається, що згідно висновку судової медико-криміналістичної експертизи № 53/2024 від 13 січня 2025 року встановлено, що враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_6 можна припустити, що в момент первинного контакту з транспортним засоборм він знаходився в вертикальному стані, або близькому до такого положенні та був обернений до нього задньою стороною тіла більше зліва.

Крім цього як вже зазначалось судом в ході проведення досудового розслідування встановлено, що травмування пішохода ОСОБА_6 внаслідок якого настала його смерть ,відбулось із його вини.

В ході розгляду справи встановлено та не заперечувалось стронами, що ДТП в результаті якої загинув ОСОБА_6 сталася за участю автобуса марки «Temsa Prestige» д.н.з. НОМЕР_1 під час виконання ОСОБА_4 своїх трудових обовязків будучи водієм у Ф/Г "Лебідь" .

Власником транспортного засобу «Temsa Prestige» д.н.з. НОМЕР_1 є Фермерське господарсьво "Лебідь", а відтак така шкода повинна бути відшкодована відповідачем,як володільцем джерела підвищеної небезпеки.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що ДТП в якому загинув ОСОБА_6 сталося не з вини водія ОСОБА_4 . Однак, ДТП частково відбулося внаслідок необережних дій ОСОБА_6 , який перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, встановлено, що позивачі зазнали втратити найближчої людини - батька та чоловіка. Ця втрата є непоправимою та не може бути достатньо виражена та відшкодована в грошовому еквіваленті. У позивачів втратився звичайний ритм життя, який не може бути відновленим. Зазначене стверджує, що позивачам заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

При визначенні розміру заподіяної позивачам моральної шкоди суд враховує наступне.

Встановлено, що страховик провів виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за полісом страхування. В тому числі відшкодовано моральну шкоду в розмірі 32 000 грн. кожному.

Враховуючи моральні страждання і втрати позивачів , з дотриманням засад виваженості, розумності та доцільності, суми сплаченого страхового відшкодування як моральної шкоди, поведінку потерпілого, суд вважає, що втрати немайнового характеру повністю не покриті страховим відшкодуванням і з відповідача належить стягнути по 50 000 грн. моральної шкоди в користь кожного із позивачів.

Відтак суд приходить до висновку щодо чаткового задоволення позовних вимог позивачів щодо стягнення моральної шкоди, а відтак із відповідача на користь позивачів слід стягнути по 50 000 гривень моральної шкоди кожному на кожного позивача.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В цій справі позивачі заявила позов про відшкодування моральної шкоди завданої смертю фізичної особи по 1000000 грн. на кожного, однак судом позов задоволено частково і стягнуто з відповідача на користь позивачів по 50 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди. Тому судові витати, пов`язані з розглядом позовної заяви позивачів , підлягають стягненню із відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2250 грн судового збору.

Крім цього представником позивачів при поданні позову подана заява про продовження строку надання доказів сплати судових витрат повязаних із наданням правничої допомоги яку представник позивача підтримав в ході розгляду справи, відтак слід призначити судове засідання щодо вирішення питання про стягнення витрат пов"язаних із наданням правничої допомоги відповідно до клопотання представника позивача ОСОБА_3 на 02.03.2026 на 12.45 год.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 до Фермерського господарства "Лебідь", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - задоволити часткво.

Стягнути з Фермерського господарства "Лебідь" (адреса: 80420 Ур. Константинівка, Львівського району Львівської області, 80420 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_6 АДРЕСА_2 ) 50 000 (п"ятдесять тисяч гривень) моральної шкоди.

Стягнути з Фермерського господарства "Лебідь" (адреса: 80 420 Ур. Константинівка, Львівського району Львівської області, 80420 ) на користь ОСОБА_5 (адреса: ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_7 АДРЕСА_1 ) 50 000 (п"ятдесять тисяч гривень) моральної шкоди.

Стягнути з Фермерського господарства "Лебідь" (адреса: 80 420 Ур. Константинівка, Львівського району Львівської області, 80420 ) на користь ОСОБА_2 (адреса: ІНФОРМАЦІЯ_6 РНОКПП НОМЕР_8 АДРЕСА_1 ) 50 000 (п"ятдесять тисяч гривень) моральної шкоди.

Стягнути з Фермерського господарства "Лебідь" (адреса: 80 420 Ур. Константинівка, Львівського району Львівської області, 80420 ) на дохід держави судовий збір у розмірі 2250 (дві тисячі двісті п"ятдесять ) гривень.

Призначити судове засідання щодо вирішення питання про стягнення витрат пов"язаних із наданням правничої допомоги відповідно до клопотання представника позивача ОСОБА_3 на 02.03.2026 на 12.45 год.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач1: ОСОБА_1 адреса: ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_6 АДРЕСА_2

Позивач 2: ОСОБА_5 (адреса: ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_7 АДРЕСА_1 )

Позивач 3: ОСОБА_2 (адреса: ІНФОРМАЦІЯ_6 РНОКПП НОМЕР_8 АДРЕСА_1 )

Відповідач: Фермерського господарства "Лебідь" (адреса: 80 420 Ур. Константинівка, Львівського району Львівської області, 80420 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Повний текст рішення виготовлено 06.03.2026.

Суддя Костюк У.І.