Справа № 278/748/25
У Х В А Л А

05 березня 2026 року м. Житомир

Про застосування заходів процесуального примусу

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Буткевич М.І.,

під час розгляду цивільної справи за первісним позовом, поданим представником ОСОБА_1 адвокатом Мінічем Григорієм Григоровичем до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації частки у праві спільної сумісної власності та зустрічним позовом, поданим представником позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

встановила:

14.02.2025 року представник позивача за первісним позовом звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідачки грошову компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності, у розмірі вартості відчуженого майна, а саме автомобіля марки AUDI Q7, 2006 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , в сумі 282 500,00 грн.

28.05.2025 року протокольною ухвалою прийнято до провадження зустрічний позов, поданий представником відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

В порядку ст. 93 ЦПК України представником позивача за первісним позовом було заявлено клопотання про зобов`язання надати відповідачкою відповіді на питання письмового опитування.

Ухвалою суду від 16.07.2025 року ОСОБА_2 зобов`язано надати вичерпну відповідь, окремо на кожне питання по суті, не пізніш як за 15 днів до підготовчого засідання, яке було призначено на 24.09.2025 року.

У визначений судом строк відповіді від відповідача не було надано.

Протокольною ухвалою, постановленою судом в судовому засіданні 24.09.2025 року, було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про вжиття заходів процесуального примусу. Водночас, було попереджено сторону відповідача, що у разі повторного невиконання обов`язку з надання відповідей на питання письмового опитування в порядку, визначеному ст. 93 ЦПК України, судом буде застосовано до відповідачки заходи процесуального примусу, передбачені ЦІК України.

23.01.2026 року відповідачкою було подано до суду заяву від 24.11.2025 року, однак вона не відповідає вимогам ст. 93 ЦПК України. Зокрема, вона має найменування «Заява», замість «Заява свідка», чим порушено вимоги абз. 1 ч. 3 ст. 93 ЦПК України. Копія заяви свідка не була надіслана стороні позивача, чим порушено вимоги абз. 2 ч. 3 ст. 93 ЦПК України. Заява свідка не містить підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань, чим порушено вимоги ч. 4 ст. 93 ЦПК України. Також не містить чіткої відповіді на запитання № 4, а саме відповіді на питання «Ким саме приходиться відповідачці покупець автомобіля - ОСОБА_4 ?», чим порушено вимоги ч. 4 ст. 93 ЦПК.

03.03.2026 року під час судового засідання представником позивача було заявлено клопотання про вжиття заходів процесуального примусу. На що представник відповідачки заперечувала й повідомила, що відповідачка надала відповіді так, як могла.

Дослідивши обґрунтованість клопотання, всебічно вивчивши обставини справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 і 8 ст. 84 ЦПК України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Згідно зіст.143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення.

Заходом процесуального примусу є, зокрема штраф (ст.144 ЦПК України).

З цих підстав, враховуючи неподання відповідачкою ОСОБА_2 вичерпної відповіді на кожне питання по суті, що зобов`язувалось ухвалою суду, суд вважає правильним та необхідним вжити заходи процесуального примусу щодо зазначеного учасника у вигляді штрафу.

Одночасно, суд роз`яснює те, що застосування заходів процесуального примусу не звільняє від виконання ухвали суду, а також зауважує, що частина 2 ст. 148 ЦПК України дозволяє суду вжити заходів процесуального примусу у виді штрафу у розмірі від 1 до 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення.

Крім того, згідно з ч. 6 ст.148 ЦПК України, суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, щодо якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Отже, у зв`язку із систематичним не виконанням ухвали суду, не повідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, неподання таких доказів без поважних причин, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення клопотання представника позивача про вжиття заходів процесуального примусу, а саме про накладення штрафу на ОСОБА_2 у розмірі 7-ми розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду справи, керуючись ст. 143, 148 ЦПК України, суд,

постановив:

Клопотання представника позивача про вжиття заходів процесуального примусу задовольнити частково.

Накласти штраф на ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) у сумі 7-ми розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 23 296,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) в дохід держави штраф у сумі 7-ми розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 23 296,00 грн.

Стягувач: Держава (ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/21081100; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 21081100).

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що суд може скасувати постановлену ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Роз`яснити, що застосування заходів процесуального примусу не звільняє від виконання обов`язків, встановлених ЦПК України.

Зобов`язати ОСОБА_2 надати вичерпну відповідь не пізніш як за 15 днів до підготовчого засідання, яке призначено 24.09.2025, окремо на кожне питання по суті, а саме:

Чи визнає відповідач, що автомобіль було придбано в період перебування Позивача та Відповідача в зареєстрованому шлюбі? Так чи ні?

Чи дійсно позивач та Відповідач 13.01.2023 припинили фактичні шлюбні відносини та з вказаного дня не підтримували шлюбні відносини, не вели спільного господарства і не мали спільного сімейного бюджету? Так чи ні? Якщо ні, то в яку іншу дату це сталося?

Чи визнає Відповідач, що автомобіль було продано Відповідачем без одержання письмової згоди від Позивача? Так чи ні?

Ким саме приходиться відповідачу покупець автомобіля ОСОБА_4 ? Чи дійсно вона є єдинокровною сестрою Відповідача (Відповідач та ОСОБА_4 мають спільного батька, але різних матерів)?

Інформацію, яку витребовує суд, направити до Житомирського районного суду Житомирської області у строк до 10 квітня 2026 року.

Ухвала суду набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.І. Буткевич