Провадження №: 2/336/1456/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Звєздової Н.С. за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, -

без участі сторін, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у розмірі частини його доходу (заробітку) до закінчення навчання, але не довше ніж досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Позов обґрунтовано тим, що від шлюбу з відповідачем має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка навчається в Запорізькому національному університеті на курсі денного відділення. Донька проживає разом з позивачкою. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами на утримання доньки не досягнуто, відповідач відмовляється добровільно надавати будь-яку допомогу на утримання доньки. Доньку вона утримує сама та сплачує за її навчання. Інших утриманців відповідач не має, отримує дохід та може сплачувати аліменти, тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, просила про задоволення вимог.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 07.01.2026 справу передано в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздової Н.С.

08.01.2026 на виконання вимог ст. 187 ЦПК України судом скеровано запит щодо встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача, відповідь надійшла 14.01.2026.

Ухвалою суду від 19.01.2026 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Відповідачем подано заяву про визнання позову.

Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

При вирішенні спору суд виходить з таких міркувань.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Конституцією України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою де визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей.

Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 591.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При визначені розміру аліментів суд враховує, що діти, які в силу віку потребують утримання від батьків, стан здоров`я дітей, зростання їх потреб з досягненням відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст.199 СК України, передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у пункті 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

У відповідності до довідки навчального закладу ОСОБА_3 , є студенткою 4 курсу факультету соціальної педагогіки та психології, денної форми навчання, на контрактній основі, термін навчання з 19.09.2022 по 30.06.2026 (а.с. 4).

19.09.2022 між Запорізьким національним університетом та ОСОБА_3 , замовник мати ОСОБА_1 укладено договір № 596/22-БД про навчання, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 76 600,00 гривень (п. 12.2 цього договору).

Позивачкою на підтвердження сплати за навчання доньки надано копії квитанцій, в яких платником вказана саме ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Документів, які б спростовували факт не можливості надання матеріальної допомоги дитині (скрутне матеріальне становище, незадовільний стан здоров`я, перебування на утриманні інших осі тощо) суду не надано.

У відповідності до ч. 1 ст. 200 СК України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому мінімальний розмір аліментів на повнолітню дитину законом не встановлений.

Суд наголошує, що аліментні виплати є грошовими коштами, що мають бути спрямовані виключно на забезпечення потреб дітей і таке забезпечення має відбуватись у рівних частках обома батьками, а не тільки за рахунок одного.

Враховуючи встановлені на підставі наданих позивачем доказів обставини справи, а також рівності в утриманні дитини обома батьками, матеріальне становище сторін, визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, що, з урахуванням коштів матері дасть можливість утримувати дитину на належному гідному рівні та забезпечити належне навчання.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України).

Згідно зі ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Позивач, як одержувач аліментів, від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнений (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), відповідач позов визнав, відтак, відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір у розмірі 50% від сплаченої суми судового збору у розмірі 665,60 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи з 07.01.2026 і до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку або до закінченням навчання у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: Н.С. Звєздова