Справа № 296/5557/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2026 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира

в складі: головуючого - судді Пилипюк Л. М.

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак Віктор Ярославович, про визнання недійними договорів,

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2025 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшов позов ОСОБА_1 до АТ «УкрСиббанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В. Я., про визнання недійними договорів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № від 22 червня 2007 року (далі по тексту рішення Кредитний договір), відповідно до умов якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит в розмірі 58 000 доларів США для особистих потреб, а саме: для придбання квартири. Для забезпечення виконання умов Кредитного договору також було укладено договір іпотеки від 22 червня 2007 року. Станом на час укладення Кредитного договору були чинними Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені Постановою Правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року. Відповідно до п. 2.4 вказаних Правил банки зобов`язано отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з інформацією про кредит, а п. 2.5 Правил зобов`язує банк розробити таке підтвердження у формі бюлетню, довідки, повідомлення, тощо, про надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка повинна бути затверджена рішенням уповноваженого органу банку та доведена до відома його відповідних структурних підрозділів.

Позивач зазначає, що вона не була належним чином проінформована банком про умови кредитування, що свідчить про порушення відповідачем п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач обмежив її у наданні повної та достовірної інформації про сукупну вартість кредиту, не надав можливості визначити її власну фінансову спроможність. Приховування істотно важливої інформації про фінансове навантаження, наявність ризиків в умовах правочину та відсутність доказів її ознайомлення з інформацією у формі письмового повідомлення про інші форми забезпечення споживчого кредиту є порушенням кредитодавця ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що свідчить про нелегітимну мету банку в заволодінні її майном. Процентна ставка формує ціну кредиту, а тому відсутність у Кредитному договорі типу процентної ставки (фіксована, плаваюча) ставить під сумнів правильність розрахунку щодо плати за кредитом. Своєчасна інформація щодо реальних сум щомісячних платежів по процентах за користування кредитом могла б істотно вплинути на її рішення щодо кредитування. Відсутність інформації про базу розрахунків доводить неузгодженість загальних строків кредитування. Ненадання банком повної інформації про істотні умови кредитування у вигляді відповідних грошових сум у відповідний платіжний період значно знизило розуміння її фінансового становища протягом 21 року, адже банк нав`язав їй строк виконання зобов`язань до 22 червня 2028 року без її попередньої згоди. В Графіку платежів, який є додатком до Кредитного договору, відповідач не розкрив обов`язкову інформацію щодо строковості погашення кредиту, сплати процентів, тіла кредиту, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань, що й визначають сукупну вартість кредиту. Крім того, у Кредитному договорі відсутні умови щодо порядку обчислення процентів за користування кредитом у грошовому виразі. З метою спонукання її до швидкого підписання Кредитного договору банк не надав їй інформації про підсумок всіх платежів на користь банку та на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту, що свідчить про ненадання відповідачем інформації про абсолютне значення подорожчання кредиту у грошовому виразі з урахуванням сум процентів за користування кредитом. Пункт 3.5.1 Кредитного договору декларує умову про внесення платежів за кредитом та відсотків на банківський рахунок, однак сума процентів не узгоджена з нею, що вказує на недійсність договору. Дії банку щодо самовільного розподілу узгоджених платежів за кредитом не за цільовим призначенням є незаконними. Порушення банком обов`язків, встановлених у Правилах надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту призвели до того, що Кредитний договір по своїй суті є безпроцентним. Однак, відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, а тому Кредитний договір є недійсним в силу закону, оскільки не відповідає презумпції правомірності правочину. Позивач зазначає, що вона протягом всього часу діяла під впливом обману, про що свідчить вимога № 35225 від 02 вересня 2016 року про причини дострокового припинення кредитування та сплати заборгованості. Банком не доведено до її відома методику для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу. Замовчування такої інформації негативно вплинуло на виконання зобов`язань за Кредитним договором, оскільки призвело до значного перевищення її витрат, пов`язаних з конвертацією валюти. Отже, її дійсна можливість виконання Кредитного договору залежала виключно від добросовісності виконання банком під час укладення договору обов`язків, встановлених Правилами. Недобросовісність дій банку стала причиною порушення принципу рівності сторін договору, що є неприпустимим у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі наведеного позивач просить: 1) визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 0 від 22 червня 2007 року та додаток № 1 до нього, укладені між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , у зв`язку з укладенням їх під впливом обману зв сторони банку та застосувати наслідки недійсності правочину у вигляді двостороннього повернення всього, отриманого на виконання Кредитного договору; 2) визнати недійсним договір іпотеки нерухомого майна від 22 червня 2007 року № 9236; 3) визнати недійсним договір поруки № 0 від 22 червня 2007, укладений з ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Л. М. від 17 червня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

11 липня 2025 року до суду від представника АТ «УкрСиббанк» надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, представник відповідача зазначає, що питання дійсності Кредитного договору вже досліджувалось судом у справі № 296/9223/16, за результатами розгляду якої суд дійшов висновку про правомірність нарахування банком заборгованості за Кредитним договором. На думку представника відповідача, рішення у справі № 296/9223/16 має преюдиційне значення у цій справі. На спростування доводів позову представник відповідача вказує, що Кредитний договір підписаний сторонами у письмовій формі, сторони договору досягли згоди щодо всіх істотних умов цього договору, укладення Кредитного договору відповідало волевиявленню позивача. Аргумент позову щодо невиконання банком обов`язку про попередження позичальника про можливі валютні ризики не заслуговує на увагу та спростовується власноручною заявкою позичальника на отримання кредиту, де позичальник зазначає валюту кредиту долари США. Банк виконав обов`язок щодо попередження позичальника про можливі валютні ризики в п. 1.1 Кредитного договору. Також представник відповідача звертає увагу на п. 7.12 Кредитного договору, відповідно до якого позичальник отримала інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про захист прав споживачів». Підписанням Кредитного договору позивач підтвердила, що вона ознайомлена з його умовами, які є чіткими, зрозумілими та справедливими до відношенню до неї. Якщо позивач не ознайомилась з умовами договору або з інформаційним листом, то це є проявом її власної недбалості. Також представник відповідача зазначає про відсутність доказів введення позивача в оману зі сторони банку, наявності будь-яких умисних дій банку щодо ненадання чи замовчування умов кредитування. У Кредитному договорі зазначена сума кредиту, дата видачі кредиту, річна відсоткова ставка, щомісячна сума необхідного платежу, строк внесення платежів, умови повернення кредиту, нарахування та сплата відсотків, право дострокового виконання зобов`язань. Та обставина, що банком не надавався позичальнику окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту сама по собі не є підставою для визнання Кредитного договору недійсним, оскільки сторонами договору досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Кредитний договір підписаний позичальником без застережень чи зауважень. На підставі наведеного представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.

Крім того, 11 липня 2025 року від представника відповідача до суду надійшла заява про застосування у спірних правовідносинах строку позовної давності, а також заява про застосування правових наслідків недійсності договору про надання споживчого кредиту у відповідності до ст. 1057-1 Цивільного кодексу України.

28 липня 2025 року від представника позивача адвоката Дятла В. І. надійшла відповідь на відзив, у якій наведено аргументи на спростування доводів відзиву. Крім того, представник позивача подав до суду заяву про поважність причин пропуску строку позовної давності.

Ухвалою суду, постановленою в підготовчому засіданні та занесеною секретарем судового засідання до протоколу підготовчого засідання від 03 вересня 2025 року, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, заявою від 21 січня 2026 року просить розгляд справи здійснювати без її участі.

Представник відповідача АТ «УкрСиббанк» заявою від 04 березня 2026 року просить розгляд справи проводити без участі представника банку.

Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В. Я. у судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Надіслана ОСОБА_2 рекомендованим листом судова повістка повернулась до суду неврученою адресату з відміткою «адресат відсутній». А тому, відповідно до змісту п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України ОСОБА_2 вважається таким, що отримав судову повістку.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Враховуючи те, що сторони висловили свої позиції письмово, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд установив, що 22 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до п. 1.1 якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 58 000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 292 900 гривень за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов`язалась прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі.

Відповідно до п. 1.2.2 Кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком по кредиту, але в будь-якому разі не пізніше 22 червня 2028 року.

Пунктом 1.3.3 Кредитного договору визначено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,5 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці.

Сторони домовилися, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої обставини, передбаченої ч. 1 п. 5.2 Договору (пункт 1.3.2 Кредитного договору).

Згідно з п. 1.4 Кредитного договору цільове призначення (мета) кредиту для особистих потреб позичальника, а саме: на придбання двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 7.12 Кредитного договору сторони домовилися вважати, що, уклавши цей договір, позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього договору, підтверджує свої права та обов`язки з цим договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови договору, та що всі умови цього договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими стосовно себе, а також перед укладенням цього договору отримав від банку інформаційний лист, згідно з вимогами законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів».

Додатком № 1 до Кредитного договору є Графік погашення кредиту

На забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором того ж дня (22 червня 2007 року) між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладений договір іпотеки нерухомого майна, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передала в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» квартируза адресою: АДРЕСА_1 . Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В. Я.

Відповідно до пункту 1.2 Договору іпотеки, іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором № 0 від 22 червня 2007 року та за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22 червня 2007 року.

22 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №0 (далі по тексту рішення Договір поруки), відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_2 зобов`язався перед кредитором за невиконання ОСОБА_4 зобов`язань за Кредитним договором в повному обсязі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладення спірних договорів) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 вказаного Закону (в редакції, чинній на час укладення спірних договорів) у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Щодо підстав прозову про укладення Кредитного договору позичальником під впливом обману зі сторони банку.

Позивач зазначає, що банк умисно з метою спонукання її до укладення Кредитного договору не надав їй повну та достовірну інформацію про сукупну вартість кредиту.

Відповідно до п. 3.1 Постанови Правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» банки зобов`язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань.

Суд ураховує, що пунктом 7.12 Кредитного договору встановлено, що сторони домовились вважати, що уклавши цей договір, позичальник своїм підписом засвідчив факт та згоду з умовами цього договору, підтверджує свої права та обов`язки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього договору та що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також, що перед укладанням цього договору отримав від банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до Графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною Кредитного договору та який беззастережно підписаний позичальником ОСОБА_4 (на кожній його сторінці), сторони Кредитного договору визначили порядок та розміри чергових платежів в межах строку кредитування, тим самим визначили сукупну вартість кредиту, оскільки такий графік детально визначає щомісячний платіж за кредитом.

Вказане свідчить, що під час укладання кредитного договору ОСОБА_4 достеменно було відомо інформацію щодо сукупної вартості кредиту, що спростовує аргументи позову про те, що у Кредитному договорі немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту.

Суд ураховує, що підписавши Кредитний договір, позивач тим самим підтвердила, що вона ознайомлена у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі, вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вapтocтi, видів та предметів cyпyтнix послуг, а також іншої інформації, надання якої вимагає чинне законодавство України, тобто виразила свою безумовну згоду з усіма його істотними умовами, що стосуються умов надання та повернення кредиту.

Як на підставу для визнання Кредитного договору недійсним позивач покликається на те, що такий договір укладений з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки перед укладенням договору позивальник не була повідомлена про валютні ризики, банк включив у договори несправедливі умови та ввів позивальника в оману, приховавши від неї інформацію про наявність більш вигідної системи кредитування.

Суд зазначає, що відповідно до заявки про надання іпотечного кредиту від 22 червня 2007 року ОСОБА_4 просила видати їй кредит саме доларах США (58 000 доларів США).При цьому, отримавши кредитні кошти в іноземній валюті, позичальник взяла на себе зобов`язання повернути їх саме в іноземній валюті, або в її гривневому еквіваленті, тим самим прийнявши на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу.

Обставини, які б свідчили про здійснення банком нечесної підприємницької практики та про введення позичальника в оману, зокрема сам факт обману, наявність умислу в діях банку, спрямованого на введення позичальника в оману щодо умов кредитування, позивач не довела.

Щодо доводів позову про відсутність у Кредитному договорі типу та точного розміру процентної ставки суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Позивачем документально не підтверджено, що банком було застосовано для розрахунку плати за користування кредитом процентну ставку, яка не відповідає умовам Кредитного договору та/або Закону України «Про захист прав споживачів».

Також суд ураховує, що рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 13 лютого 2025 року задоволено позов АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором№0 від 22 червня 2007 року. Вказаним рішенням встановлено розмір заборгованості за Кредитним договором, в тому числі, досліджено правомірність, підстави й порядок розрахунку процентів за користування кредитом. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 таке рішення суду не оскаржили в апеляційному порядку та воно набрало законної сили.

Щодо заяви позивача про перевірку судом повноважень у начальника відділення № 4 АКІБ «УкрСиббанк» на укладення Кредитного договору та Договору іпотеки, то суд зазначає, що вказані обставини судом не досліджуються, оскільки вони не були зазначені позивачем у позовній заяві як підстава визнання недійсними договорів та належним чином не обґрунтовані.

Таким чином, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання Кредитного договору недійсним. Кредитний договір відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», сторони погодили всі істотні умови договору кредиту. Позивач не довела, що банк вчиняв будь-які дії, спрямовані на ведення нечесної підприємницької діяльності, порушення принципу добросовісності та введення її в оману стосовно умов оспорюваного кредитного договору.

З наведених мотивів суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову про визнання Кредитного договору недійсним. Оскільки вимоги позову про визнання недійсними Договору поруки та Договору іпотеки (які забезпечують виконання Кредитного договору) є похідними від вимоги про визнання недійсним Кредитного договору, то такі вимоги також до задоволення не підлягають.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову внаслідок його необґрунтованості та безпідставності вимог, то заява відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності не розглядається.

Ураховуючи вищевказані мотиви, визначившись з характером спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з висновком суду про відмову в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 83, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак Віктор Ярославович, про визнання недійними договорів.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», код у , адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12;

Третя особа: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак Віктор Ярославович, адреса місцезнаходження: Житомирська область, місто Житомир, вулиця Басейна, будинок, 3.

Дата складення повного рішення суду 09.03.2026.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК