Справа № 185/2986/24
Провадження № 2/185/4084/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

У березні 2024 року ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за Заявою-анкетою про надання банківських послуг № _CARD від 18.10.2018 у розмірі 88 706,42 грн, а також судові витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі 3 028,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Позиція позивача

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що 18.10.2018 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , за змішаною формою. Крім того, відповідно до п. 2 даного кредитного договору визначено умови укладання Заяви-анкети про надання банківських послуг № _CARD від 18.10.2018 між банком та ОСОБА_1 , та на картковий рахунок відкритий за заявою відповідача було встановлено кредитний ліміт. Крім того, 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» і ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладено договір факторингу № 24/03/2023, у відповідності до умов якого АТ «ОТП Банк» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», а ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» приймає належні АТ «ОТП Банк» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників, у тому числі за Заявою-анкетою про надання банківських послуг № _CARD від 18.10.2018. Відповідно до витягу з додатку від 24.03.2023 до вказаного договору факторингу, ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло право грошової вимоги за Заявою-анкетою про надання банківських послуг № _CARD від 18.10.2018 до відповідача у розмірі 88 706,42 грн, яка складається з наступного: 53 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 35 706,02 грн заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за Заявою-анкетою про надання банківських послуг № _CARD від 18.10.2018 у розмірі 88 706,42 грн. Відповідач не виконала свого обов`язку щодо повернення наданих їй кредитних коштів, що й стало підставою звернення до суду.

Заяви, клопотання сторін; інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Врони А.О. від 01 квітня 2024 року було відкрито провадження у справі.

Розпорядженням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 595 від 02.10.2024 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 185/2986/24 на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 17.09.2024 року № 2722/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за власним бажанням», відповідно до акту не розглянутих судових справ для проведення повторного авторозподілу.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бондаренко В.М. від 18 жовтня 2024 року прийнято до свого провадження зазначену цивільну справу та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

У порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач не скористалася своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву.

Представник позивача до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини не явки, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала.

Відомостей про неможливість з`явитися у судове засідання відповідач суду не надала. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 18.10.2018 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , за змішаною формою. Відповідно до п. 1.1. Банк надає Позичальникові грошові кошти у розмірі 1999,00 грн на загальні споживчі цілі, з остаточним поверненням кредиту до 18.10.2021. Процентна фіксована ставка за користування кредитом становить 0,01% річних (п. 1.2 Договору). Крім того, відповідно до п. 2 даного кредитного договору визначено умови укладання Заяви-анкети про надання банківських послуг № _CARD від 18.10.2018 між банком та ОСОБА_1 , та на картковий рахунок відкритий за заявою відповідача було встановлено кредитний ліміт. За умовами обслуговування кредитної лінії, Банк нараховує проценти, які складають 5% у місяць. Невід`ємною частиною цього договору є Тарифи банку та Правила користування, які розміщені на Офіційному сайті Банку. Даний договір укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписуючи даний договір електронним підписом, Позичальник засвідчує, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом кредитного договору, з графіком платежів та Паспортом споживчого кредиту (Інші умови договору).

Крім того, 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» і ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладено договір факторингу № 24/03/2023, у відповідності до умов якого АТ «ОТП Банк» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», а ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» приймає належні АТ «ОТП Банк» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників, у тому числі за Заявою-анкетою про надання банківських послуг № _CARD від 18.10.2018.

Відповідно до витягу з додатку від 24.03.2023 до вказаного договору факторингу, ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло право грошової вимоги за Заявою-анкетою про надання банківських послуг № _CARD від 18.10.2018 до відповідача у розмірі 88 706,42 грн, яка складається з наступного: 53 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 35 706,02 грн заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за Заявою-анкетою про надання банківських послуг № _CARD від 18.10.2018 у розмірі 88 706,42 грн.

Норми права, які застосував суд, та висновки

Згідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Крім того, за укладеним договором факторингу відбулась переуступка боргу, а саме, перейшло право грошових вимог до ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», про що свідчить відповідний реєстр прав вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 214 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Наслідком неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у платі новому кредиторові. А може впливати на визначення боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора.

Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредиторові за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Таким висновок відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 555/2428/15-ц (провадження № 61-33585св18).

Таким чином, у позивача виникло право вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором, як у правонаступника первісного кредитора.

Відповідачем доказів про повернення наданих грошових коштів як первісному кредитору, так і наступному, за кредитним договором, суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Розподіл судових витрат

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як передбачено ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову, позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, відповідно до платіжної інструкції № 120 від 26.02.2024, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені положення застосовуються і до розгляду справ в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Відповідно до матеріалів справи, 01.05.2023 між ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» та адвокатським бюро «Юлії Чміль» укладений договір № 01/05-23 про надання правової (правничої) допомоги. Вартість послуг виконавця визначається самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, відповідно до тарифів вказаних в додатку № 1 до договору (п. 3.1 даного договору).

Як вбачається з акту про надання правової допомоги № 202 від 23.08.2024 до вказаного договору про надання правової (правничої) допомоги, вартість наданих послуг щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 складає 7 000,00 грн, у тому числі: 3 000,00 грн ознайомлення з матеріалами справи, аналіз; 4 000,00 грн складання позову, з додатками.

Враховуючи складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витраченого часу на надання правничої допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності юридичних витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову у даній справі та значення справи для сторін, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», , заборгованість за Заявою-анкетою про надання банківських послуг № _CARD від 18.10.2018 у розмірі 88 706 (вісімдесят вісім тисяч сімсот шість) грн 42 коп., яка складається з наступного: 53 000 (п`ятдесят три тисячі) грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 35 706 (тридцять п`ять тисяч сімсот шість) грн 02 коп. заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», , понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) грн 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 54, оф. 402, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 43115064.

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Суддя В.М. Бондаренко