Справа № 283/151/26
провадження №2/283/565/2026
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

( з а о ч н е )

10 березня 2026 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судового засідання Селіною А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

26.01.2026 представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі- ТОВ «ФК «Ейс») директор Поляков О.В., звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначив, що 07.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 215993547, який був підписаний Позичальником електронним підписом за допомогою персонального ідентифікатора MNV4ММ48.

Відповідно до п.1.1. договору, Кредитодавець зобов`язався надати Позичальникові Кредит на суму 22000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.

На виконання умов кредитного договору, 07.07.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачці грошові кошти в розмірі 5000,00 грн та 17.07.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачці грошові кошти в розмірі 1500,00 грн.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого продовжено, згідно з яким Фактор набув право вимоги до Боржників за Первинними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 215993547 від 07.07.2021.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, у відповідності до умов якого, право грошової вимоги за кредитним договором № 215993547 від 07.07.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

10.07.2025 між позивачем та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 10/07/25-Е, згідно з яким право грошової вимоги за кредитним договором № 215993547 від 07.07.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Ейс».

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 22801,20 грн.

ТОВ «ФК «Ейс» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало.

Після відступлення позивачу права грошової вимоги, ОСОБА_1 не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Ейс», ні на рахунки попередніх кредиторів.

Вимогами позову представник просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 22801,20 гривень, судові витрати в сумі 2662,40 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 гривень.

Явка та позиція сторін по справі:

Представник позивача ТОВ «ФК «Ейс» в судове засідання не з`явився, згідно письмового клопотання просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належно. Відзиву з доказами, які підтверджують заперечення проти позову, заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Встановлено, що 07 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 виникли правовідносини у сфері договірних зобов`язань, шляхом укладення договору кредитної лінії № 215993547, відповідно до якого відповідачу надано позику на наступних умовах: сума кредитного ліміту 22000,00 грн та сума кредиту 5000,00 грн; строк кредиту 30 днів; процентна ставка становить 1,48% в день від суми кредиту за час користування ним, процентна ставка у разі прострочення становить 3,65% річних в день від суми кредиту за час користування ним, дисконтний період відсоткова ставка 0,01%. Договір підписано ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV4ММ48.

Згідно з п. 2.2.2. Договору, Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми Кредиту та нарахованих процентів один раз на два тижні, згідно з Графіком платежів, на банківський рахунок Кредитодавця, що вказаний в реквізитах Договору.

Відповідно Договору № 215993547, кредит видано 07.07.2021, строк повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами 05.08.2021.

Згідно з роз. 4 Договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

07 липня 2021 року відповідачу на рахунок № НОМЕР_1 було надано кошти в розмірі 5000,00 грн.

17 липня 2021 року відповідачу на рахунок № НОМЕР_1 було додатково надано кошти в розмірі 1500,00 грн.

Отже, загальна сума за кредитним договором № 215993547 становить 6500,00 грн.

Відповідно до довідки щодо дій Позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», відправлено одноразовий ідентифікатор MNV4ММ48 07.07.2021 о 15:54:09 на номер телефону НОМЕР_2 ; ідентифікатор введено Позичальником та відправлено Товариству 07.07.2021 о 15:55:01; перерахування грошових коштів Позичальнику 07.07.2021 о 15:55:08.

Факт перерахування 07.07.2021; 17.07.2021 грошових коштів в загальній сумі 6500,00 грн на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 підтверджується платіжними дорученнями № 6456178a-b9f1-4fde-84fc-9bc2a6971a61; № 432d51d2-2e59-4eca-831c-880c5b8e9f19.

Свої зобов`язання за договором ОСОБА_1 виконувала неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого утворилась заборгованість, що згідно виписки з особового рахунку за кредитними договором № 215993547 становить 22801,20 грн, а саме: заборгованість за кредитом 6498,00 грн; заборгованість за відсотками 16303,20 грн.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 у відповідності до умов яких Клієнт передає (відступає) Фактору за плату, а Фактор приймає належні Клієнту права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідності до Реєстру боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 , що підтверджується Реєстром прав вимоги №150 від 07.09.2021.

05 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (Фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (Клієнт) було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, у відповідності до умов якого Клієнт передає (відступає) Фактору за плату, а Фактор приймає належні Клієнту права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідності до Реєстру боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 , що підтверджується Реєстром прав вимоги №10 від 31.07.2023 .

10 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Ейс» (Фактор) та ТОВ «Онлайн Фінанс» (Клієнт) було укладено Договір факторингу № 10/07/25-Е, у відповідності до умов якого Клієнт передає (відступає) Фактору за плату, а Фактор приймає належні Клієнту права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідності до Реєстру боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 , що підтверджується Реєстром боржників №б/н від 10.07.2025 .

Заборгованості відповідача згідно з Реєстром боржників складає 22801,20 грн.

Мотиви та застосовані норми права.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.

Статтею ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за основним боргом, що становить 6498,00 грн за договором № 215993547 від 07.07.2021.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази та оцінивши їх у сукупності відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд встановив таке.

07 липня 2021 року між сторонами було укладено договір № 215993547, за умовами якого відповідачу встановлено кредитний ліміт у загальному розмірі 22000,00 грн, при цьому первісна сума кредитування становила 5000,00 грн строком на 30 календарних днів.

17 липня 2021 року відповідач збільшив суму кредитування на 1500,00 грн, у зв`язку з чим загальний розмір отриманих кредитних коштів склав 6500,00 грн.

Згідно з пунктом 1.8 кредитного договору сторони погодили, що у разі збільшення суми кредитування строк користування кредитом продовжується на 30 днів з дня надання останньої частини кредитних коштів.

Умовами договору передбачено нарахування процентів за користування позикою за денною процентною ставкою 2,30 % та 0,01%.

З огляду на визначений строк кредитування (30 днів) та погоджену сторонами процентну ставку, сума процентів за користування позикою становить 5750,00 грн.

- з 07.07.2021 до 17.07.2021 за ставкою 2,30 % на день (5000 грн. х 2,30 %/дн х 11 дн/100 % = 1265,00 грн.);

- з 17.07.2021 до 15.08.2021 за ставкою 2,30 % на день (6500 грн. х 2,30%/дн х 30 дн/100 % = 4485,00 грн.);

Таким чином, загальна вартість кредиту складає 12250,00 грн, з яких: 6500,00 грн основна сума позики, 5750,00 грн проценти за користування.

ОСОБА_1 було частково сплачено суму заборгованості по відсотках 58,00 грн.

5750,00 грн (сума нарахованих відсотків) 58,00 грн (сума сплачених відсотків) = 5692,00 грн (сума заборгованості по нарахованих але не сплачених відсотків).

Щодо переходу до нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Ейс» прав первісних кредиторів у кредитних зобов`язаннях, суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Згідно з ст. 514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, позивач правомірно набув права вимоги до ОСОБА_1 щодо виконання зобов`язання.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В матеріалах справи наявні Договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, протокол погодження вартості послуг від 20.08.2025, Акт прийому-передачі наданих послуг № 20/08/25-01 від 20.08.2025 на суму 7000,00 грн(29.12.2025) .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.08.2022 справі №520/6658/21).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи складність справи, предмет спору та значення справи для сторін, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, зважаючи на заперечення відповідача щодо обґрунтованості та співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 7000,00 грн є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг. Таким чином, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1200,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 23, 76, 81, 141, 258, 273, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» () заборгованість:

за кредитним договором № 215993547 від 07.07.2021 в розмірі 12190,00 (дванадцять тисяч сто дев`яносто) гривень 00 копійок, з яких заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6498,00 грн та заборгованість за несплаченими відсотками в розмірі 5692,00грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»:

судові витрати у розмірі 1423,32 (одна тисяча чотириста двадцять три) гривні 32 копійки, витрати на правову допомогу в розмірі 1200,00 (одна тисяча двісті ) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», , м. Київ, Харківське шосе, 19, оф. 2005.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканка АДРЕСА_1 .

Суддя