Провадження № 2-во/554/36/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2026 року суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Шевська О.І.., розглянувши клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленеура Україна» Герасимчук І.А. про визнання доказу недопустимим та виправленян описки в ухвалі суду від 24.09.2025 року, -

встановила:

В провадженні суду перебувають матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленеура Україна» про визнання кредитного договору недійсним.

Від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання визнання доказу недопустимим та виправлення описки в ухвалі суду від 24.09.2025 року. Вказав, що при вивченні представником Товариства доказів наданих сторонами та третьою особою доказів виявлено наступне, у відповідь на виконання Ухвали про витребування доказів від 24.09.2025 , АТ «Перший український міжнародний банк» повідомлено що банківська карта НОМЕР_1 не емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ). Як вбачається з матеріалів справи Позивачем є ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ), а грошові кошти перераховувались на картку

НОМЕР_4 , відповідне підтверджується Анкетою клієнта, довідкою ТОВ УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ за вих. №1-2706 від 27.06.2025, договором. Тож, надана інформація Банку є неналежним доказом у зв`язку з відсутністю відомостей що містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом при вивченні матеріалів справи встановлено, що ухвалою суду від 24.04.2025 року задоволено клопотання про витребування доказів, та вказано РНОКПП ОСОБА_1 НОМЕР_5 , тоді як вірно РНОКПП ОСОБА_1 НОМЕР_3 , що підтверджується копією РОНКПП на імя ОСОБА_1 ..

У судове засідання сторони не з`явилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ЦПК України суддя може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Ураховуючи викладене, наявна в ухвалі суду описка підлягають виправленню.

Щодо клопотання про виключення з числа доказів, лист АТ «Перший український міжнародний банк» КНО-07.8.5/14378БТ від 24.10.2025 року.

Частинами 1 і 2 ст. 2 ЦПК України, визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом ч. 1 і 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 і 4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Частинами 1 і 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

За змістом ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1-2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

З матеріалів справи вбачається, що надана інформація Банку є неналежним доказом у зв`язку з відсутністю відомостей що містять інформацію щодо предмета доказування, оскільки в ухвалі суду від 24.09.2025 року було не вірно вказано РНОКПП ОСОБА_1 .

Суд приходить до висновку, що лист АТ «Перший український міжнародний банк» КНО-07.8.5/14378БТ від 24.10.2025 року не містить інформації щодо предмета доказування та має бути виключений з числа доказів.

Керуючись ч. 1 ст. 269 ЦПК України, суддя,

ухвалила:

Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленеура Україна» Герасимчук І.А. про визнання доказу недопустимим та виправленян описки в ухвалі суду від 24.09.2025 року задовольнити.

Виправити описку в ухвалі суду від 24.09.2025 року за про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленеура Україна» про визнання кредитного договору недійсним та вказати вірно РНОКПП ОСОБА_1 НОМЕР_3 .

Лист АТ «Перший український міжнародний банк» КНО-07.8.5/14378БТ від 24.10.2025 року виключити з числа доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленеура Україна» про визнання кредитного договору недійсним.

Копію ухвали суду направити учасникам справи протягом 2 (двох) днів з дня її складання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду виготовлена в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом ухвали суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.І.Шевська