Справа № 347/2675/25
Провадження № 2/347/285/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючої-судді: Крилюк М.І.

секретаря : Лазорик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Міністерство оборони України про встановлення факту ухилення особою від виконання обов`язку щодо утримання загиблої особи, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Міністерство оборони України про встановлення факту ухилення особою від виконання обов`язку щодо утримання загиблої особи мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі населеного пункту Карпівка Краматорського району Донецької області загинув її син, військовослужбовець Збройних сил України, старший навідник протитанкового відділення взводу вогневої підтримки 3 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , захищаючи територіальну цілісність та державний суверенітет України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 333 від 15.08.2025 року ОСОБА_3 виключено із списків особового складу військової частини у зв`язку із смертю та зазначено, що смерть пов`язана із захистом Батьківщини.

Позивачка в справі, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , та переконана, що відповідач в цій справі ОСОБА_2 немає морального права на компенсацію за загибель сина, так як останній за його життя взагалі не брав участі у його утриманні, вихованні, не цікавився його розвитком, не спілувався з ним.

Після загибелі сина вона звернулася через ІНФОРМАЦІЯ_3 до Міністерства оборони України із заявою та документами щодо виплати їй одноразової грошової допомоги на підставі пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20.12.1991 року № 2011-ХІІ .

Відповідно до Висновку ІНФОРМАЦІЯ_4 № 11/1/7888 від 23.10.2025 року щодо можливості призначення ОГД, ІНФОРМАЦІЯ_4 № 11/1/7888/1 від 23.10.2025 року до кола осіб, які окрім позивачки, мають право на призначення ОГД, належить також і батько загиблого - ОСОБА_2 . Інших осіб, які мають право на ОГД, не встановлено .

Фактично шлюб між позивачкою із відповідачем було зареєстровано 08 серпня 1999 року. В шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09.07.2012 року шлюб між ними розірвано та визначено місце проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - разом із матір`ю ОСОБА_5 .

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2012 року за позовом Позивачки стягнуто з Відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - у розмірі по 350 грн. на кожну дитину.

Проте з моменту набрання Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2012 року у справі № 0910/1532/2012 до досягнення повноліття кожного із своїх дітей відповідач не здійснив жодного платежу за аліментами, тобто протягом 9 років ухилявся від обов`язку утримання своїх неповнолітніх дітей, зокрема, щодо свого загиблого молодшого сина військовослужбовця ОСОБА_3 до досягнення останнім 18-річного віку.

Позивачка неодноразово зверталася до Відповідача з проханням добровільно відмовитися від частки одноразової грошової допомоги шляхом подання нотаріально посвідченої заяви до Міністерства оборони України про відмову від отримання частки ОГД. Проте Відповідач відмовляється це робити. Встановлення факту ухилення Відповідачем від обов`язку утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ним повноліття має значення для охорони прав та інтересів Позивачки, оскільки відповідно до приписів частини 2 статті 16-4 Закону №2011-XII встановлення цього факту матиме наслідком відмову у призначенні та виплаті частки одноразової грошової допомоги Відповідачу внаслідок загибелі сина - військовослужбовця, що в свою чергу призведе до збільшення розміру частки одноразової грошової допомоги для Позивачки.

В позасудовому порядку Позивачка встановити такий факт не може, оскільки частина 2 статті 16-4 Закону №2011-XII містить імперативний припис про те, що такий факт може бути встановлений виключно судом. Просить позов задоволити.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, представником позивачки адвокатом Йовдій Д.В. 10.03.2026 через систему Електронний суд подано клопотання про розгляд справи без їх участі. Вимоги позову підтримує та просить задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник третьої особи Міністерства оборони України 30.12.2025 року (а.с.46-50) 30.12.2025 року через систему Електронний суд подано пояснення із клопотанням про розгляд справи без їх участі.

При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомленим про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 10.03.2026 року про заочний розгляд справи.

З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Долученим позивачкою до матеріалів справи сповіщенням сім`ї про смерть № 141 від 21.06.2025 року за вих. № 3121 (а.с.14) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі населеного пункту Карпівка Краматорського району Донецької області загинув військовослужбовець Збройних сил України, старший навідник протитанкового відділення взводу вогневої підтримки 3 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , захищаючи територіальну цілісність та державний суверенітет України.

Факт смерті ОСОБА_3 підтверджується також і копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 27.06.2025 року, виданого Яблунівською селищною радою Косівського району Івано-Франківської області (а.с.13).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 333 від 15.08.2025 року (а.с. 15) ОСОБА_3 виключено із списків особового складу військової частини у зв`язку із смертю, зазначено, що смерть пов`язана із захистом Батьківщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився в с.Стопчатів Косівського району Івано-Франківської області, його батьками є ОСОБА_2 , відповідач в цій справі та мати Добровольська в даний час ОСОБА_1 , позивачка в цій справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7).

Факт батьківства сторін в справі по відношенню до ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 ніким не оспорюється та не підлягає доказуванню.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09.07.2012 року у справі № 0910/736/2012 (а.с.13-14) встановлено, що 08 серпня 1999 року між Позивачкою та Відповідачем був зареєстрований шлюб, у виконкомі Стопчатівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, зареєстрований за № 5. В шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвами про народження серії НОМЕР_4 від 21.11.2000 року та Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 10.04.2003 року (а.с.16, 17). Вказаним рішенням суду задоволено позов ОСОБА_5 та вирішено шлюб зареєстрований між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 08.08.1999 року у виконкомі Стопчатівської сільської ради Косівського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 12 - розірвати. Неповнолітніх дітей : ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживання при матері, ОСОБА_7 .

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2012 року у справі № 0910/1532/2012 за позовом Позивачки (а.с.15-16) вирішено «Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 , жительки АДРЕСА_1 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 350 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.» Як встановлено судом під час розгляду справи: «Відповідач в добровільному порядку не надає позивачці кошти на утримання дітей», «Довідкою Стопчатівської сільської ради № 637 від 14.06.2012 року стверджено, що неповнолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , знаходяться на проживанні та утриманні у матері».

На виконання вказаного судового Рішення Косівським районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист від 25.07.2012 року (а.с.27-28).

Таким чином, на Відповідача було покладено обов`язок сплачувати аліменти на користь Позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей. В силу положень статті 180 Сімейного кодексу України такий обов`язок Відповідач повинен був виконувати до досягнення повноліття кожним з неповнолітніх дітей.

Проте з моменту набрання Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2012 року у справі № 0910/1532/2012 до досягнення повноліття кожного із своїх дітей (тобто по квітень 2021 року - дати досягнення 18-річного віку молодшим сином Відповідача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Відповідач не здійснив жодного платежу за аліментами.

Як стверджено долученою до матеріалів справи Довідкою № 27752/25.8-24 від 24.07.2025 року, виданою Косівським ВДВС у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.29), заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання дітей станом на 04.04.2021 року становить 86 175,50 грн., штраф 43 087,50 грн.; загальна сума боргу - 129 263,25 грн.

При цьому як вбачається із Розрахунку із сплати аліментів згідно за Виконавчим листом № 0910/1532/2012 від 08.08.2012 року, виданого Головним Державним виконавцем Косівського ВДВС (а.с.31-34) в період з липня 2012 року (дата початку стягнення) по квітень 2021 року (закінчення стягнення у зв`язку з досягненням 18-річного віку молодшим сином Відповідача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), тобто майже за 9 років, ОСОБА_2 не здійснив жодного платежу за аліментами.

Крім того, відповідно до частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Постановою про накладення штрафу Головного державного виконавця Косівським ВДВС у Косівському районі Івано-Франківської області від 24.07.2025 року (а.с.35) за наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, з ОСОБА_2 стягнуто штраф у розмірі 50% від суми заборгованості, а саме: 86 175,50 грн.

Таким чином вказаними письмовими доказами підтверджено, що відповідач протягом 9 років ухилявся від обов`язку утримання своїх неповнолітніх дітей, зокрема, щодо свого загиблого молодшого сина військовослужбовця ОСОБА_3 до досягнення останнім 18-річного віку, ні в добровільному порядку, що встановлено Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2012 року у справі № 0910/1532/2012, ні в примусовому порядку, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження за виконавчим листом.

Так, відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі за текстом - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується серед іншого у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.

Згідно зі статтею 16-1 цього Закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги серед інших мають вдова (вдівець) та батьки загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті).

Вказані наведені позивачкою доводи що стосується факту ухилення від виконання ОСОБА_2 обов`язку щодо утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 за його життя, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , не спростовано відповідачем, яким не подано а ні відзиву на позовну заяву а ні своїх пояснень.

Норма частини 2 статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII, за якою в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя, дійсно внесена Законом від 09 грудня 2023 року №3515-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги».

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3515-IXцей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування, крім пункту 3цього розділу, який набирає чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Як вбачається з Висновку ІНФОРМАЦІЯ_4 № 11/1/7888 від 23.10.2025 року щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги , ІНФОРМАЦІЯ_4 № 11/1/7888/1 від 23.10.2025 року про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися за одноразовою грошовою допомогою щодо загиблого військовослужбовця - солдата ОСОБА_3 , наданих представнику Позивачки - адвокату Йовдію Д.В. у відповідь на його адвокатський запит супровідним Листом № 11/1-8995 від 25.11.2025 року (а.с. а.с.18) до кола осіб, які окрім Позивачки, мають право на призначення одноразової грошової допомоги належить батько загиблого - ОСОБА_2 , відповідач в цій справі. Відомостей про звернення останнього із заявою про призначення одноразової грошової допомоги суду не надано. Інших осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу не встановлено (при цьому встановлено, що загиблий ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі не перебував, дітей не мав). Таким чином право на призначення одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі сина мають право Позивачка та Відповідач.

Як стверджує позивачка в поданій на розгляд суду позовній заяві вона неодноразово зверталася до Відповідача з проханням добровільно відмовитися від частки одноразової грошової допомоги шляхом подання нотаріально посвідченої заяви до Міністерства оборони України про відмову від отримання частки ОГД. Проте Відповідач відмовляється це робити.

Встановлення факту ухилення Відповідачем від обов`язку утримання сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття має значення для охорони прав та інтересів Позивачки, оскільки відповідно до приписів частини 2 статті 16-4 Закону №2011-XII встановлення цього факту матиме наслідком відмову у призначенні та виплаті частки одноразової грошової допомоги Відповідачу внаслідок загибелі сина - військовослужбовця, що в свою чергу призведе до збільшення розміру частки одноразової грошової допомоги для Позивачки.

В позасудовому порядку Позивачка встановити такий факт не може, оскільки частина 2 статті 16-4 Закону №2011-XII містить імперативний припис про те, що такий факт може бути встановлений виключно судом.

Позивачка в справі в обґрунтування заявлених вимог посилається на той факт, що за час її спільного проживання із відповідачем останній систематично вживав алкогольні напої, а в нетверезому стані поводив себе агресивно та небезпечно. У 2012 році Відповідач вигнав її з дітьми із свого помешкання, в наслідок чого вона переїхала з дітьми на проживання до своїх батьків за адресою АДРЕСА_1 .

Фактично вихованням та утриманням дітей займалися виключно ОСОБА_8 із допомогою своєї матері.

У 2019 році Позивачка уклала шлюб з ОСОБА_9 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_6 від 11.05.2019 року в наслідок чого зміни дошлюбне прізвище на ОСОБА_10 . Від цього шлюбу Позивачка народила доньку ОСОБА_11 .

При цьому сам Відповідач, вів антисоціальний спосіб життя, систематично зловживав алкогольними напоями. Також відповідач притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Як вбачається із сайту Єдиного державного реєстру судових рішень вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.11.2012 року у справі № 1-227/11 (посилання на сайті ЄДРСР https://reyestr.court.gov.ua/Review/27681018) Відповідача було засуджено за ст.191 ч.5, ст. 366 ч.2, ст. 209 ч.2 КК України.

Крім того, Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 27.09.2012 року у справі № 0910/2237/2012 (посилання на сайті ЄДРСР https://revestr.court.gov.ua/Review/26161742) ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП (злісна непокора працівникам міліції).

Із змісту Сповіщення сім`ї про смерть № 141 від 21.06.2025 року вбачається, що воно адресовано саме Позивачці.

ОСОБА_1 в поданій позовній заяві стверджує, що похованням сина після загибелі займалася саме вона, що підтверджується Довідкою Яблунівської селищної ради Косівського району № 161МЗ-13-09 від 01.07.2025 року.

Як вбачається з Наказу Командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 333 від 15.08.2025 року про виключення солдата ОСОБА_3 із списків особового складу військової частини, серед членів його сім`ї зазначена лише мати - ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, вступаючи на військову службу, ОСОБА_3 взагалі не вказував Відповідача як члена своєї сім`ї під час заповнення анкетних даних у військовій частині.

Наведені обґрунтування позовних вимог не спростовано відповідачем.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 2011 -XII дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.

Частиною 6 та 8 статті 16-3 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби, військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Частиною 3 статті 16-2 Закону № 2011-XII передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому відповідно до пункту 2 Постанови КМУ № 168 на період дії воєнного стану сім`ям загиблих певних категорій осіб (в тому числі, військовослужбовців Національної гвардії України), які несуть службу в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), встановлена виплата одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі- агресору, у рівних частках.

При цьому відповідно до пункту 4 статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ, відповідно до якої до членів сімей загиблих (померлих) осіб належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога не призначається особі, яка умисно позбавила життя чи вчинила замах на особу (осіб), яка (які) має (мають) відповідно до цього Закону право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або притягалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення щодо загиблої (померлої) особи, за рішенням суду, яке набрало законної сили. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Розподіл часток одноразової грошової допомоги у разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, або відмови однієї з осіб, зазначених у пункті 4 статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, від отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у трирічний строк з дня виникнення права на отримання допомоги не реалізувала своє право на отримання одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до вимог статті 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Особи, які мають право на одноразову грошову допомогу, можуть відмовитися від її призначення та отримання шляхом подання заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально.

Оскільки судове рішення у цій справі може мати наслідком позбавлення Відповідача частки одноразової грошової допомоги відповідно Закону № 2011-ХІІ та відповідно збільшення частки цієї одноразової грошової допомоги для Позивачки, між сторонами існує спір про право, а отже встановлення цього юридичного факту підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Таким чином враховуючи вищенаведене суд вважає вимоги позову підставними і такими що підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов задоволити.

Встановити факт ухилення від виконання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , обов`язку щодо утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 за його життя, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк