КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 356/730/25 Головуючий у суді першої інстанції - Дудар Т.В.
Апеляційне провадження № 22-з/824/318/2026 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Нежура В.А.,
судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,
розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Городок Яна Володимирівна, про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування,
Рішенням Березанського міського суду Київської області від 15 серпня 2025 року зустрічний позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину домоволодіння з приміщеннями для індивідуальної трудової діяльності загальною площею 345,00 кв м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 76 912 грн.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 12 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвоката Вак О.В. про ухвалення додаткового рішення.

Не погодившись з такими рішенням та ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційні скарги.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2026 року апеляційні скарги ОСОБА_2 , які подані адвокатом Вак О.В., задоволено частково.

Ухвалу Березанського міського суду Київської області від 12 вересня 2025 року скасовано.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 15 серпня 2025 року в частині стягнення витрат на правову допомогу скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 8685 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 27 685 гривень.

В іншій частині рішення Березанського міського суду Київської області від 15 серпня 2025 року залишено без змін.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу на рішення суду представниця ОСОБА_1 адвокат Городок Я.В. просила, крім іншого, стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, понесені під час розгляду справи у апеляційному суді та вказувала, що орієнтовний розмір витрат, які очікує понести ОСОБА_1 становить 30 000 грн.

23 лютого 2026 року представниця ОСОБА_1 адвокат Городок Я.В. направила в системі «Електронний суд» до Київського апеляційного суду заяву про стягнення витрат на правову допомогу. До заяви долучено докази понесених витрат.

Заявниця просить стягнути ОСОБА_4 25 000 грн судових витрат, понесених на правову допомогу під час розгляду справи у апеляційному суді.

Заперечення щодо стягнення судових витрат від ОСОБА_4 не надходило.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, апеляційний суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Частиною 3 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім цього, пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-6 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Ухвалюючи по справі судове рішення про залишення апеляційної скарги без задоволення, суд не вирішував питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Разом з цим, як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 поніс витрати на правову допомогу під час розгляду справи у апеляційному суді.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Про стягнення судових витрат представниця позивача заявляла у відзиві на апеляційну скаргу.

На підтвердження розміру понесених ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги суду надано: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер адвоката Городок Я.В..; копію договору про надання правової допомоги від 16 жовтня 2023 року №78 з додатком; копію додаткової угоди №1 від 21 жовтня 2023 року; копію акту від 23 лютого 2026 року; рахунки на оплату від 27 жовтня 2025 року та від 12 грудня 2025 року та платіжні інструкції, відповідно до вказаних рахунків на загальну суму 25 000 грн.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, відсутність заперечень з боку відповідача, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат та вважає за необхідне прийняти постанову, якою стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу під час розгляду справи у апеляційному суді у загальному розмірі 25 000 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 141, 270, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Городок Яна Володимирівна, про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома