Справа № 192/2920/25
Провадження № 2/192/554/26
РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2026 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання - Короти Л. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - адвокат Таргоній В. М. 04 листопада 2025 року звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування шкоди в сумі 18 930 гривень 00 копійок, завданої джерелом підвищеної небезпеки потягом, який смертельно травмував ОСОБА_2 , 1999 року народження.

На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 є рідним братом позивача ОСОБА_1 , яка у зв`язку з його смертю витратила на поховання 18 930 гривень 00 копійок.

В позові вказано, що 31 серпня 2024 року приблизно о 23 годині 40 хвилин під час руху по 2 головній колії «станції Сухачівка» в м. Дніпро (173 км, пікет 8), потягом № 2250 сполученням «Знамянка - НД - Вузол» під керуванням машиніста ОСОБА_3 було смертельно травмовано ОСОБА_2 , а вказані обставини встановлені в ході досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000165.

Внаслідок наїзду позивачу було завдано майнову шкоду, яку вона змушена була понести у виді витрат на поховання свого рідного брата. Оскільки шкоду було завдано поїздом, тобто джерелом підвищеної небезпеки, тому така шкода підлягає відшкодуванню незалежно від наявності вини. Отже, ці витрати підлягають стягненню з відповідача як володільця джерела підвищеної небезпеки.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Причини неявки суду не повідомили, а про час та місце розгляду справи представник позивача адвокат Таргоній В. М. був належним чином повідомлений через підсистему ЄСІТС «Електронний суд». Згідно заяви від 05 березня 2026 року просив розглянути справу без участі позивача та її представника (а.с.120-121).

Представник відповідача до суду не з`явився, причини неявки не повідомив. Згідно наданого відзиву зазначив, що встановити повну інформацію про обставини та причину травмування ОСОБА_2 можна буде після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (а.с.58-60).

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.17).

Згідно копії товарного чеку № 83 від 02 вересня 2024 року на поховання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було витрачено 18 930 гривень 00 копійок (а.с.18).

З копії довідки ФОП ОСОБА_4 № 83 від 18 червня 2025 року встановлено, що брат ОСОБА_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та був похований в с. Сурсько-Михайлівка Дніпровського району Дніпропетровської області, а поховання було здійснене за власні кошти, а не за рахунок держави або сторонніх осіб (а.с.9).

Також з дослідженого висновку СМЕ № 3970м від 16 вересня 2024 року встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 (01:43 01 вересня 2024 року, приблизно за 2 години до моменту огляду трупа) в умовах залізничної травми, якими могли бути виступаючі частини залізничного транспорту, що рухався та дорожнього покриття (а.с.87-94).

Згідно постанови про закриття кримінального провадження №0000165 від 30 вересня 2024 року за фактом порушення працівником залізничного транспорту правил безпеки руху або експлуатації транспорту, якщо це створило небезпеку для життя людей або настання інших тяжких наслідків, краніальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України (а.с.95-99).

Також у постанові вказано, що машиніст електропотягу № 2250 (48 вагонів, 192 вісі, вага 1529 тон) ОСОБА_3 , рухався по парній колії перегону Сухачівка-Діївка в кривій ділянці. При застосуванні світла від прожектора на 173 км ПК 8 помітив сторонній предмет між рейками колії, схожий на людину. Локомотивна бригада негайно подала сповіщувальний сигнал великої гучності та застосувала екстрене гальмування із подачею піску під колісні пари при швидкості руху 40 км/год. Проте наїзду уникнути не вдалося, а після повної зупинки потягу при огляді місця події, а саме на 173 км ПК8 було виявлено тіло людини без ознак життя.

Згідно листа Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 11 серпня 2025 року, електровоз ВЛ8 № 323, який слідував з потягом № 2250 у добу 31 серпня 2024 року перебуває на балансі структурного підрозділу «Локомотивне депо Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця». Машиніст вказаного електровоза перебуває у трудових відносинах зі структурним підрозділом «Локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та працює на посаді машиніста електровоза дільниці експлуатації локомотивів (зворотного депо П`ятихатки) (а.с.8).

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином, оскільки смерть ОСОБА_2 настала в умовах залізничної травми, якими могли бути виступаючі частини залізничного транспорту, що рухався та дорожнього покриття (а.с.87-94), а електропотяг № 2250 перебуває на балансі структурного підрозділу «Локомотивне депо Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (а.с.8), машиніст якого перебуває у трудових відносинах з відповідачем, то саме відповідач зобов`язаний згідно положень ст. 1172 ЦК України відшкодувати шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Судом встановлено, що витрати на поховання ОСОБА_2 були здійснені ОСОБА_1 (а.с. 18).

Тому вказана особа має право на отримання відшкодування таких витрат на поховання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Оскільки позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому такий судовий збір в розмірі, який підлягав сплаті на час звернення з позовом до суду (3 028 гривень 00 копійок станом на 04 листопада 2025 року) підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, код в ЄДРЮОФОПГФ - 40075815) про відшкодування шкоди, задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, код в ЄДРЮОФОПГФ - 40075815) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на поховання в розмірі 18 930 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, код в ЄДРЮОФОПГФ - 40075815) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. О. Щербина