Справа № 635/143/22
Провадження № 2-з/635/9/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року Харківській районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Старишко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Харківської окружної прокуратури про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

09.03.2026 року Харківська окружна прокуратура звернулась до суду з заявою, в якій просить накласти номерами арешт на земельні :02:002:0016; ділянки з кадастровими :02:002:0017; :02:014:0068; :02:014:0069; :02:014:0070; :02:014:0071; :02:014:0072; :02:014:0073; :02:014:0074; :02:014:0075; :02:014:0076; :02:014:0077; :02:014:0078; :02:014:0079; :02:014:0080; :02:014:0081; :02:014:0082; :02:014:0083; :02:014:0084; :02:014:0085; :02:014:0086; :02:014:0087; :02:014:0088; :02:014:0089; :02:014:0090; :02:014:0091; :02:014:0092; :02:014:0093; :02:014:0094; :02:014:0095; :02:014:0096; :02:014:0097; :02:014:0098; :02:014:0099; :02:014:0100; :02:014:0101; :02:014:0102; :02:014:0103; :02:014:0104; :02:014:0105; :02:014:0106; :02:014:0107; :02:014:0109; :02:014:0110.

В обгрунтування заяви посилається на те, що у провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває справа №635/143/22 за позовною заявою керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання незаконним та скасування розпоряджень Харківської районної державної адміністрації, визнання недійсними актів про право власності та договорів купівлі-продажу та зобов`язання повернути земельні ділянки.

Згідно з актом на замовлення Підприємства ТОВ «Компанія «Кварц-Груп» виготовлено технічну документацію земель Підприємства, розташованих на території Харківської міської ради, Кулиничівської, Роганської селищних та Вільхівської, Малороганької сільських рад Харківського району Харківської області відповідно до державних актів на право постійного користування землею: серія І-ХР 002291 № 17 від 22.08.2000, зареєстрований за Підприємством; серія І-ХР -25-71-00380 № 153 від 31.01.1996 року, зареєстрований за ДП дослідного господарства ім. Чапаєва Інституту тваринництва УААН (Інститут тваринництва Української академії аграрних наук та землі дослідного господарства ім. Чапаєва); серія І-ХР 001260 № 355 від 13.06.2001 та серія І-ХР 00125 № 2/356 від 19.06.2001, правонаступником яких є Підприємство. За результатами проведеної інвентаризації ТОВ «Компанія «Кварц-Груп» надано перелік земельних ділянок, які відповідно до державних актів на право постійного користування належать до державної власності, однак на даний час знаходяться у приватній власності сторонніх землекористувачів, а фактична кількість земельних угідь об`єкта контролю менша за облікову. Так, за наявності права користування земельними ділянками, які перебувають на обліку Підприємства в розмірі 9838,2635 га встановлено наявність фактичної площі земель у розмірі 9408,1685 га. Згідно з отриманим переліком сторонніх землекористувачів земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0016; :02:002:0017; :02:014:0068; :02:014:0069; :02:014:0071; :02:014:0074; :02:014:0077; :02:014:0080; :02:014:0083; :02:014:0086; :02:014:0089; :02:014:0092; :02:014:0095; :02:014:0098; :02:014:0101; :02:014:0104; :02:014:0106; :02:014:0072; :02:014:0075; :02:014:0078; :02:014:0081; :02:014:0084; :02:014:0087; :02:014:0090; :02:014:0093; :02:014:0096; :02:014:0099; :02:014:0102; :02:014:0107; :02:014:0070; :02:014:0073; :02:014:0076; :02:014:0079; :02:014:0082; :02:014:0085; :02:014:0088; :02:014:0091; :02:014:0094; :02:014:0097; :02:014:0100; :02:014:0103; :02:014:0105; :02:014:0109; :02:014:0110 повністю розташовані на землях, що відповідно до плану зовнішніх меж землекористування державного акту на право постійного користування землею серії І-ХР № 002291 перебувають в постійному користуванні ДП «ДГ «Кутузівка» Північного Сходу НААН. Вказане також підтверджується листом ТОВ «СКІФ» № 30 від 23.12.2021 та доданою схемою перетину земельних ділянок.

У подальшому встановлено, що розпорядженням Харківської районної державної адміністрації № 3185 від 14.10.2008 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам (для передачі їх у власність) орієнтовною площею 102,00 га ріллі (кожному 2,0000 га ріллі) за рахунок земель запасу категорії сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь, які розташовані за межами населеного пункту на території Кулиничівської селищної ради для ведення особистого селянського господарства згідно зі списком громадян, в тому числі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 . У подальшому, розпорядженням Харківської районної державної адміністрації № 407 від 06.03.2009 «Про передачу у власність земельних ділянок на території Кулиничівської селищної ради» затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок вищезазначеним громадянам (для передачі їх у власність) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу категорії сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь, розташованих за межами населеного пункту на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області та передано у власність земельні ділянки загальною площею 102,0000 га ріллі за рахунок земель запасу для ведення особистого селянського господарства.

З урахуванням того, що Харківська РДА не мала повноважень щодо вилучення з постійного користування Підприємства спірних земельних ділянок як особливо цінних земель, а такі повноваження мав лише Кабінет Міністрів України, то фактично таке припинення не відбулось, статус цих земельних ділянок не змінився до теперішнього часу. Таким чином, з урахуванням того, що належним органом відповідні земельні ділянки з постійного користування установи державної галузевої академії наук вилучені не були, то їх надання у приватну власність суперечить наведеним вимогам законодавства. У зв`язку з цим, виникла необхідність в забезпеченні поданого позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку. Право власності на спірні земельні ділянки є предметом спору у даній справі, а отже існує досить висока ймовірність того факту, що відповідачі можуть в будь-який момент здійснити відчуження спірних земельних ділянок на користь інших осіб, що може значно утруднити або зробити взагалі неможливим виконання рішення суду в частині повернення таких ділянок державі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути вказану заяву без повідомлення учасників справи, а отже на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї документи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що в провадженні Харківського районного суду Харківської області з 06.01.2022 року перебуває справа за позовом керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області Ільєнкова Олександра Олеговича в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до Харківської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_44 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , Приватногоо підприємства «СПАЙД», треті особи Національна академія аграрних наук України, Державне підприємство «Дослідне господарство «Кутузівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України, про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними актів про право власності та договорів купівлі-продажу, зобов`язання повернути земельні ділянки.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Так, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише покладає на суд обов`язок з`ясовувати наявність спору. Ціллю вжиття заходів забезпечення позову є запобігання ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.12.2020 у справі №756/2609/20 зазначено, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.12.2023 у справі №522/21977/21 зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заявником не надано суду інформації стосовно власників земельних ділянок, на які він просить накласти арешт, станом на час звернення до суду з даною заявою, а в матеріалах справи наявна інформація станом на січень 2022 року.

Суд звертає увагу на те, що при застосуванні заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначені у заяві земельні ділянки, за відсутності актуальної інформації про власників земельних ділянок, суд позбавлений можливості перевірити, чи буде порушувати такий захід забезпечення позову права третіх осіб, які не залучені до розгляду даної справи.

Конституційне право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном закріплено в статті 41 Конституції України, що гарантує непорушність права власності та можливість вільно визначати долю свого майна. Це право включає в себе три основні правомочності: володіння (фактичне панування над майном), користування (здобуття корисних властивостей майна) та розпоряджання (визначення юридичної долі майна). При цьому, право власності є непорушним, але може бути обмежене за певних умов і в порядку, встановлених законом, а примусове відчуження майна допускається лише за рішенням суду або в умовах воєнного стану з повним відшкодуванням.

Частиною 1 та 3 статті 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку, що заява Харківської окружної прокуратури про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Виходячи з наведеного та керуючись статтями 149, 150 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Харківської окружної прокуратури про забезпечення позову.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний тест ухвали складено 11.03.2026 р.

Суддя О.М. Якішина