ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Халаджи О. В.,

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

секретар Кругман А.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпра від 19 листопада 2025 року про заміну одного заходу забезпечення позову іншим у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики (суддя першої інстанції Слюсар Л.П. повний текст ухвали складено 25 листопада 2025 року),

В С Т А Н О В И В:

3 жовтня 2024 року ОСОБА_3 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпра з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

4 листопада 2024 року позивачка звернулась до суду із забезпеченням позову.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 19 листопада 2025 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме котеджний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00), власником якого є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Заборонено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо котеджного (індивідуального) житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00).

11 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра із клопотанням про заміну одного заходу забезпечення позову іншим по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, в якому просив замінити захід забезпечення позову, застосований ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року у цивільній справі № 202/12071/24 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, у вигляді арешту з забороною ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо котеджного (індивідуального) житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту, в межах ціни позову, на належне ОСОБА_1 майно, а саме: торгово-переробний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; склад, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка, площею 0,9000 га (з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада, с. Сурсько-Литовське, кадастровий номер: :01:068:0007; земельна ділянка, площею 1,5300 га (з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада, кадастровий номер: :01:067:0005.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 19 листопада 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про заміну одного заходу забезпечення позову іншим по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики відмовлено.

Із вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 , та через свого представника Кононенко О.Р., подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без врахування обставин справи.

Мотивує скаргу тим, що суд першої інстанції, посилаючись на обґрунтування, наведені в ухвалі від 09 жовтня 2025 року у провадженні №2-з/202/73/2025, не звернув увагу, що на даний момент в заяві про заміну одного заходу забезпечення позову іншим запропоновано накласти арешт не на складову частину цілісного виробничого комплексу у вигляді складу, а на торгово-переробний комплекс в цілому з урахуванням складу, що є цілісним нероздільним об`єктом нерухомого майна.

Судом було безпідставно не враховано вартість торгово-переробного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 3 000 000 грн. (три мільйони) грн. та складу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 1 073 673 грн. (один мільйон сімдесят три тисячі шістсот сімдесят три) грн.

Невикористання відповідачем будинку на даний час, який є єдиним житловим нерухомим майном, що належить йому на праві особистої приватної власності, не має правового значення для справи та не може бути підставою для відмови у знятті арешту з майна, вартість якого значно перевищує ціну позову.

Суд не врахував, що відповідач не має іншого нерухомого майна, яке належить йому на праві особистої приватної власності, дані заходи забезпечення не дають йому змоги вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, накладений арешт позбавляє його права на житло, гарантоване Конституцією України.

ОСОБА_2 просила ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпра від 19 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове, рішення яким замінити захід забезпечення позову, застосований ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року у цивільній справі № 202/12071/24 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, у вигляді арешту з забороною ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо котеджного (індивідуального) житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту, в межах ціни позову, на належне ОСОБА_1 майно, а саме: торгово-переробний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , склад, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку, площею 0,9000 га (з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада, с. Сурсько-Литовське, кадастровий номер: :01:068:0007, земельну ділянку, площею 1,5300 га (з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада, кадастровий номер: :01:067:0005.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходилася цивільна справа № 202/12071/24, провадження №2/202/1069/2025 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року (справа №202/12071/24, провадження №2-з/202/99/2024) з метою забезпечення позовних вимог позивача ОСОБА_4 накладено арешт на нерухоме майно, а саме котеджний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00), власником якого є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Заборонено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо котеджного (індивідуального) житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00).

11 листопада 2025 року ОСОБА_1 в особі представника, адвоката Кононенко О.Р., через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра із заявою про заміну заходу забезпечення позову іншим у якій просив суд замінити захід забезпечення позову, застосований ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року у цивільній справі № 202/12071/24 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, у вигляді арешту з забороною ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо котеджного (індивідуального) житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту, в межах ціни позову, на належне ОСОБА_1 майно, а саме: торгово-переробний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; склад, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянка, площею 0,9000 га (з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада, с. Сурсько-Литовське, кадастровий номер: :01:068:0007; земельну ділянка, площею 1,5300 га (з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада, кадастровий номер: :01:067:0005.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, слідує, що відповідачу у цій справі ОСОБА_1 на праві власності належить: торгово-переробний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 437,6 кв.м.; склад, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 262,0 кв.м.; земельна ділянка, площею 0,9000 га, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, кадастровий номер: :01:068:0007; земельна ділянка, площею 1,5300 га, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, кадастровий номер: :01:067:0005.

Відповідно до копій звітів про оцінку майна та рецензії на звіт їх вартість становить: торгово-переробного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вартість складає 3 000 000 грн (три мільйони) грн.; склад, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вартість складає 1 073 673 грн. (один мільйон сімдесят три тисячі шістсот сімдесят три) грн.; земельної ділянки, площею 0,9000 га (з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада, с. Сурсько-Литовське, кадастровий номер: :01:068:0007, вартість складає 410 000 грн. (чотириста десять тисяч) грн.; земельної ділянки, площею 1,5300 га (з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада, кадастровий номер: :01:067:0005, вартість складає 608 000 грн. (шістсот вісім тисяч) грн.

У загальній сумі вартість нерухомого майна складає 5 091 673,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, суд першої інстанції виходив з того, що обставин, що обґрунтовують заміну одного заходу забезпечення позову іншим судом не встановлено та у клопотанні відповідних доказів на їх підтвердження не надано.

Апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком місцевого суду.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

При цьому, вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зазначене узгоджується з роз`ясненнями, наданими судам у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а також правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) виснувала, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Так, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача, або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно із ч.1. ст. 156 ЦК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 15.08.2019 року у справі №15/155-б, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, а тому суд не повинен скасовувати вжиті заходи до ухвалення виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

По своїй суті заміна вжитого судом заходу забезпечення позову полягає в заміні раніше прийнятого заходу на інший, передбачений законом захід, з одночасним припиненням раніше накладених заходів, а відтак, при вирішенні відповідного питання слід в першу чергу з`ясовувати чи змінилися настільки обставини спірних правовідносин, які б зумовлювали необхідність скасування обраного судом заходу забезпечення позову до закінчення розгляду відповідного спору, та чи існують правові підстави, з якими чинне законодавство пов`язує можливість вибору іншого заходу забезпечення позову.

При цьому, у вирішенні питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, як і щодо вжиття заходів забезпечення позову, обов`язковим є надання оцінки обґрунтованості необхідності здійснення такої заміни, здатності саме того заходу, на який заявник просить замінити вжитий судом, забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі задоволення позову, наявності зв`язку цього заходу забезпечення позову з предметом позову у справі, співмірності заходу із заявленими позовними вимогами, враховуючи також необхідність забезпечення збалансованості інтересів учасників справи.

В постанові Верховного Суду від 01.04.2019 року у справі 922/1631/18 зазначено, що у вирішенні питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, як і щодо вжиття заходів забезпечення позову, обов`язковим є надання оцінки обґрунтованості необхідності здійснення такої заміни, здатності саме того заходу, на який заявник просить замінити вжитий судом, забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі задоволення позову, наявності зв`язку цього заходу забезпечення позову з предметом позову у справі, співмірності заходу із заявленими позовними вимогами, враховуючи також необхідність забезпечення збалансованості інтересів учасників справи.

Таким чином, саме на заявника відповідного клопотання покладається тягар доведення необхідності здійснення заміни вжитого судом заходу забезпечення позову іншим, отже здатності саме такого заходу реально забезпечити задоволення вимог позивача у разі задоволення позову.

Тобто, заміна заходів забезпечення позову, з огляду на ст. 156 ЦПК України, пов`язана зі зміною чи припиненням підстав забезпечення позову і не передбачає перегляду відповідної ухвали про вжиття заходів до забезпечення позову на предмет її правомірності.

Сторона, яка звертається з заявою про заміну заходів забезпечення позову, повинна обґрунтувати достатні підстави звернення з такою заявою.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року (справа №202/12071/24, провадження №2-з/202/99/2024) з метою забезпечення позовних вимог позивача ОСОБА_4 накладено арешт на нерухоме майно, а саме котеджний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00), власником якого є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Заборонено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо котеджного (індивідуального) житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00).

У клопотанні про заміну заходів забезпечення позову відповідач просить суд замінити об`єкт арешту з будинку АДРЕСА_1 на майно, а саме: торгово-переробний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; склад, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка, площею 0,9000 га (з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада, с. Сурсько-Литовське, кадастровий номер: :01:068:0007; земельна ділянка, площею 1,5300 га (з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада, кадастровий номер: :01:067:0005, загальною вартістю 5091673,00 грн. Заявником надані звіти про оцінку майна.

Як зазначає в клопотанні заявник вартість вказаного житлового будинку значно перевищує ціну позову, яка становить 4650937 грн. 87 коп., а відповідно до звіту про оцінку майна, складеного 05 листопада 2025 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 (сертифікат оціночної діяльності №348/2024 від 25.07.2024 р.) ринкова вартість об`єкта оцінки: житлового котеджного (індивідуальний), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, загальною площею 221,3 кв.м., житловою площею -98,2 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 складає 15 001 790,00 грн., що неспівмірно з заявленими вимогами позивача та обраний вид забезпечення позову призводить до невиправного обмеження майнових прав відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що представником апелянта до матеріалів справи було долучено договір дарування від 15.09.2023 року ОСОБА_1 ,торгово-переробного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (сім), (надалі за текстом - торгово-переробний комплекс). Торгово-переробний комплекс має наступний опис: А-1 торгівельно-переробний комплекс площею 437,6 кв.м.; В-1 склад площею 262,0 кв.м.; Г-1 сарай площею 10,6 кв.м.; №1 ворота №2 огорожа, та розташований на земельній ділянці площею 0,2306 га, кадастровий номер :05:020:0030.

Також згідно договору дарування від 15.09.2023 року ОСОБА_1 було безоплатно передано нерухоме майно, а саме: склад, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (сім-«а»), (надалі за текстом - «склад»). Склад має наступний опис: літ. Б-1 - склад, загальною площею 182,7 кв.м., та розташований на земельній ділянці площею 0,1728 га, кадастровий номер :05:020:0031.

Згідно договору дарування від 15.09.2023 року відповідачу у безоплатну було передано земельну ділянку, кадастровий номер :01:067:0005. Земельна ділянка має наступні характеристики: площа 1,53 га у межах згідно з планом, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада. Склад угідь: площа земельної ділянки - 1,53 га, у тому числі за земельними угіддями: землі під сільськогосподарськими та іншими господарськими будівлями і дворами -1,53 га

Крім того, було долучено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 01.04.2021 року згідно якого ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,9 га (нуль цілих дев`ять десятих), що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада, с. Сурсько-Литовське, кадастровий номер якої: :01:068:0007.

Право власності за вищевказаними нерухомими об`єктами зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними витягами з реєстру речових прав.

Також з матеріалів справи вбачається, що в ній наявні звіти про оцінку нерухомого майна, на які відповідач просить замінити заходи забезпечення позову, а саме, звіт про оцінку майна Торгово-переробний комплекс має наступний опис: А-1 торгівельно-переробний комплекс площею 437,6 кв.м.; В-1 склад площею 262,0 кв.м.; Г-1 сарай площею 10,6 кв.м.; №1 ворота №2 огорожа, та розташований на земельній ділянці площею 0,2306 га, кадастровий номер :05:020:0030, ринкова вартість якого складає 3 000 000 грн (а.с.25-50).

Звіт про оцінку майна за адресою: АДРЕСА_2 (сім-«а»), (надалі за текстом - «склад»). Склад має наступний опис: літ. Б-1 - склад, загальною площею 182,7 кв.м., та розташований на земельній ділянці площею 0,1728 га, кадастровий номер :05:020:0031, вартість якого складає 1 073 673 грн. (а.с.51-76).

Звіт про оцінку майна що розташовано за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада, с. Сурсько-Литовське, кадастровий номер якої: :01:068:0007, вартість якого складає 410 000 грн. (а.с.77-102).

Звіт про оцінку майна кадастровий номер :01:067:0005. Земельна ділянка має наступні характеристики: площа 1,53 га у межах згідно з планом, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада. Склад угідь: площа земельної ділянки - 1,53 га, у тому числі за земельними угіддями: землі під сільськогосподарськими та іншими господарськими будівлями і дворами -1,53 га, вартість якого складає 608 000,00 грн (а.с.103-127).

Загальна вартість вказаного майна, складає 5 091 673,00 грн .

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем було долучено звіт суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 про оцінку майна, будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , вартість якого згідно даного звіту становить 15 001 790,00 грн (а.с.128-170).

Згідно заявлених позовником позовних вимог, ціна позову становить 4 504 290 грн.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі.

Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної заяви, місцевий суд, не врахував обов`язку складову заходів забезпечення позову, це співмірність заходів до позовних вимог, оскільки як встановлено матеріалами справи, суму яку просить стягнути ОСОБА_3 з ОСОБА_1 на свою користь складає 4 504 290,00 грн., тоді як вартість об`єкту нерухомого майна житловий будинок, на який було накладено арешт ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року становить 15 001 790,00 грн, що більше ніж у три рази перевищує ціну позову, що свідчить про об`єктивну не співмірність заходів забезпечення позову щодо ціни позову.

Місцевий суд відмовляючи у задоволенні заяви щодо зміни заходів забезпечення позову дійшов помилкового висновку, що відповідачем орендуються торговельні комплекси, які розташовані АДРЕСА_2 та буд. АДРЕСА_2 , оскільки апеляційним судом встановлено, що вказані об`єкти нерухомого майна належить відповідачу самі на праві власності, орендує останній земельні ділянки, :05:020:0100:05:020:0031 на яких знаходяться ці торгівельні комплекси, тобто місцевим судом не у повному обсязі було досліджено доводи відповідача.

Також колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не вказано саме як, арешт вказаного майна на яке просить накласти арешт відповідач, буде перешкоджати підприємницької діяльності, оскільки такий арешт не позбавляє право розпорядження цим майном.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та дослідивши належним чином обставини справи та з урахуванням того, що у власності відповідача є нерухоме майно, арешт якого буде співмірним із ціною позову, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувану ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпра від 19 листопада 2025 року слід скасувати через порушення судом матеріального та процесуального права із ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про зміну заходів забезпечення позову, шляхом заміни заходу забезпечення позову, застосований ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року у цивільній справі № 202/12071/24 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, у вигляді арешту із забороною ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо котеджного (індивідуального) житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту, в межах ціни позову, на належне ОСОБА_1 майно, а саме: торгово-переробний комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; склад, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка, площею 0,9000 га (з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада, с. Сурсько-Литовське, кадастровий номер: :01:068:0007; земельна ділянка, площею 1,5300 га (з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада, кадастровий номер: :01:067:0005.

Як роз`яснено у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду скарги по суті.

Керуючись статтями, 374, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпра від 19 листопада 2025 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 про заміну одного заходу забезпечення позову іншим у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Замінити захід забезпечення позову, застосований ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року у цивільній справі № 202/12071/24 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, у вигляді арешту із забороною ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо котеджного (індивідуального) житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту, в межах ціни позову, із забороною ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо майна, а саме:

Торгово-переробного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; склад, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

Земельної ділянки, площею 0,9000 га (з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада, с. Сурсько-Литовське, кадастровий номер: :01:068:0007;

Земельної ділянки, площею 1,5300 га (з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада, кадастровий номер: :01:067:0005.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 5 березня 2026 року.

Головуючий- суддя О.В. Халаджи