Єдиний унікальний номер 317/1219/26
Провадження № 2/317/980/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Качан А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересована особа Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини : ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересована особа Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту батьківства.

При вирішенні питання про прийняття в провадження позовної заяви та відкриття провадження по даній справі, перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам закону, суддя приходить до наступного висновку.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнанням батьківства можем бути пред`явлений особою, яка вважаєм себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч.3 ст.128 СК України тобто лише матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Наведені норми кореспондуються з приписами п. 4, п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Таким чином, справи за заявами про встановлення фактів батьківства, враховуючи зміст норм ст.130 СК України розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст.128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження.

У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть того, батьківство кого встановлюється, а у другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем або позивачем у справі.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), №361/2653/15-ц (провадження № 61-2239св21) від 15 квітня 2021 року.

У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст.128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК).

В абз. 2 п. 15 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

У той же час процедура визнання батьківства встановлена ст.128 СК України та полягає у визначенні спорідненості між батьком та самою дитиною у судовому порядку.

Разом з тим, згідно вимог ч.2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Дана норма СК України чітко вказує про необхідність звернення до суду саме з позовом про визнання батьківства, а не з заявою про встановлення факту батьківства.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить встановити факт батьківства, в позовному провадженні.

З аналізу поданої позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду із позовною вимогою про встановлення факту батьківства, однак наведені у заяві обставини та зміст заявлених вимог свідчать про необхідність вирішення питання саме про визнання батьківства, оскільки, як вбачається зі змісту позовної заяви, особа про встановлення факту батьківства якої просить позивач, має статус особи зниклої безвісти.

Набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи (частина перша статті 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»).

У постанові від 09.07.2025 у справі № 201/1017/25 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що у разі відсутності відомостей про смерть особи, батьківство якої встановлюється, необхідним є безпосереднє звернення до суду саме із позовом про визнання батьківства (стаття 128 СК України).

Отже, у разі відсутності відомостей про смерть особи, батьківство якої встановлюється, необхідним є безпосереднє звернення до суду саме із позовом про визнання батьківства.

Як вбачається з тексту позовної заяви позивач просить встановити факт батьківства особи яка зникла без вісти ОСОБА_5 відносно ОСОБА_2 , при цьому позивач у позовній заяві зазначає відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в свою чергу у суб`єктному складі учасників у позовній заяві ОСОБА_5 взагалі не зазначено.

Разом з тим, у позовній заяві не зазначено, ким саме являються відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та у чому полягає зміст позовних вимог до зазначених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Судом встановлено, що позовна заява не містить змісту позовних до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а отже подана без додержання вимог, ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведене, позовна заява містить зазначені недоліки, які мають бути усунені позивачем шляхом подачі уточненої позовної заяви з зазначенням відповідача (відповідачів), змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів та формулюванням позовних вимог, у відповідності до ст. 128 СК України.

Керуючись ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 318 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини : ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересована особа Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту батьківства залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків п`ять днів, який обчислюється з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Запропонувати позивачу усунути зазначені в ухвалі недоліки протягом встановленого строку.

Направити позивачу копію ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає окремо від рішення суду.

Суддя А.В. Качан