Справа №2-4635/09
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участі секретаря судового засідання Кокітко І.В. - з участю: приватного виконавця Вариводи Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі подання приватного виконавця Вариводи Дмитра Васильовича про примусове проникнення до житла,-

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець Варивода Д.В. звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , яке знаходиться по АДРЕСА_1 , з метою виявлення, опису та подальшої реалізації на електронному аукціоні.

В обґрунтування подання виконавець зазначив, що на виконанні перебуває виконавче провадження №65602689 з примусового виконання виконавчого листа 2/4635/2009, виданого 28 жовтня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості в сумі 14304,91 доларів США, що еквівалентно 114296,23 грн, яка включає: 10124,86 доларів СІНА - заборгованість за основною сумою боргу; 138,18 доларів США нараховані відсотки; 1364,73 доларів США - несплачені проценти по кредиту; 2677,14 доларів США - несплачена заборгованість по тілу кредиту; 968,96 грн - пеню за порушення строків повернення кредиту; 250 грн витрат на інформаційно - технічне забезпечення; 1052,99 грн. судового збору; 169,86 судових витрат.

31 травня 2021 року приватним виконавцем винесено постанови про арешт майна та коштів боржника.

04 листопада 2025 року та 12 грудня 2025 року виконавцем здійснено виклики боржника. Однак, боржник на виклик державного виконавця не з`явився. ОСОБА_1 є власником квартири за адресою - АДРЕСА_1 . Будь-яке інше майно чи кошти у боржника відсутні.

04 листопада 2025 року та 13 лютого 2026 року приватним виконавцем на адресу боржника направлено вимоги про надання доступу до квартири. Однак, боржник на виконання рішення суд не з`явився.

Вважає, що боржник належним чином повідомлений про виконавче провадження, однак, умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Посилаючись на наведене та те, що по даний час рішення суду не виконано, просить задовольнити подання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Присутній в судовому засіданні виконавець Варивода Д.В. просив подання задовольнити.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №2-4635/2009, про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості в сумі 14304,91 доларів США, що еквівалентно 114296,23 грн, яка включає: 10124,86 доларів США - заборгованість за основною сумою боргу; 138,18 доларів США нараховані відсотки; 1364,73 доларів США - несплачені проценти по кредиту; 2677,14 доларів США - несплачену заборгованість по тілу кредиту; 968,96 грн пеню за порушення строків повернення кредиту; 250 грн витрат на інформаційно - технічне забезпечення; 1052,99 грн судового збору; 169,86 судових витрат.

27 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65602687 .

31 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.В. винесено постанови про арешт майна та коштів боржник.

Як вбачається з відповіді на запит Міністерства внутрішніх справ № 311070537 від 25 січня 2026 року, за боржником відсутні зареєстровані транспортні засоби.

Згідно відповіді Державної податкової служби України № 315677046 від 24 лютого 2026 року встановлено, що фізичну особу підприємець РНОКПП: НОМЕР_1 знято з обліку у контролюючих органах.

Згідно із відповіді Державної податкової служби України № 315677045 від 24 лютого 2026 року, інформація про податкового агента та суми отриманих доходів відсутня.

Згідно з відповіддю Пенсійного фонду України № 316152675 від 26 лютого 2026 року, дані про отримання ОСОБА_1 доходу відсутні.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 423718591 від 23 квітня 2025 року встановлено, що власником квартири по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . На дану квартиру 20 лютого 203 року приватним виконавцем Мелихом А.І. накладено арешт. Крім того, дана квартира обтяжена іпотекою від 31.01.2008 року, заявник АКБ «Форум».

З актів приватного виконавця від 14 листопада 2025 року та 19 лютого 2026 року встановлено, що приватним виконавцем здійснено вихід за місцем знаходженням квартири по АДРЕСА_1 ,з метою опису майна та подальшої реалізації. Однак, боржник не з`явився, доступу до квартири не надав.

Суд, розглянувши подання, вивчивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами частин 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість виконання судових рішень прямо передбачена ст. 124 Конституції України.

Статтею 30 Конституції України, ст. 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Кожному гарантується недоторканність житла або іншого володіння, проникнення до якого допускається не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

В силу вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до вимог статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Відповідно до вимог ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця..

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що передбачено ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»

Згідно з вимогами п.п. 3, 4, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку про законодавче збалансування прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання державного виконавця, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з`ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 311 ЦК України, житло фізичної особи є недоторканним.

Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення в ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Звертаючись до суду із подання, приватний виконавець вказує, що рішення суду не виконане, боржник умисно ухиляється від його виконання, а будь-яке інше майно у боржника відсутнє.

Встановлено, що приватний виконавець не надав доказів про те, що боржнику відомо про дане виконавче провадження та він умисно ухиляється від виконання судового рішення.

В матеріалах подання відсутні докази про те, що вимоги приватного виконавця про необхідність з`явитись для надання пояснень та на місце вчинення виконавчих дій за місцезнаходження квартири, були направлені боржнику, що останній їх отримав у спосіб передбачений законом та умисно ухилився від їх виконання.

Суд критично оцінює долучені до подання копії конвертів та список рекомендованих відправлень, оскільки останній самі по собі не підтверджують факт направлення боржнику саме таких вимог.

Крім того, в матеріалах подання відсутні відомості про зареєстроване місце проживання боржника.

Відтак, зазначені в актах приватного виконавця від 14 листопада 2025 року та 19 лютого 2026 року відомості про те, що боржник ОСОБА_1 не надав доступу до квартири, не можна розцінювати, як перешкоджання виконанню рішення суду.

З наданих суду матеріалів не встановлено чи мав ОСОБА_1 реальну можливість виконати в добровільному порядку рішення суду, чи ухилявся останній від вчинення виконавчих дій та чи є належні підстави для такого припущення, а як наслідок для проникнення до житла,

Крім того, із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23 квітня 2025 року встановлено, що спірна квартира обтяжена іпотекою.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, приймаючи до уваги недостатність проведених виконавчих дій, відсутність даних про належне сповіщення боржника про проведення виконавчих дій, відомостей, що підтверджують факт свідомого ухилення боржника від проведення виконавчих дій за місцем його реєстрації, свідоме ухилення від виконання рішення суду, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 30 Конституції України, ст. 493 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання приватного виконавця Вариводи Дмитра Васильовича про примусове проникнення до житла боржника, відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 27 лютого 2026 року.

Головуюча І.М.Черніцька