Провадження 2/718/129/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2026 р. м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області в особі судді Нагорного В.В.,

за участю секретаря судового засідання Якубівської В.В.,

учасники справи:

позивач - не з`явився,

відповідач - не з`явився,

представник третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кіцманського районного суду Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення різниці завданого збитку, спричиненого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

До Кіцманського районного суду Чернівецької області надійшла за підсудністю від Чернівецького районного суду міста Чернівців цивільна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - третя особа) про стягнення різниці завданого збитку, спричиненого в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Короткий зміст заяв по суті справи.

У позовній заяві позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 73905,87 грн, а також 1211,20 грн судових витрат, що пов`язані з оплатою судового збору.

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що 13.02.2024 по вул. Центральній 41а в с. Васильківка Дністровського району Чернівецької області відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та ВАЗ 21072, д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до постанови Сокирянського районного суду Чернівецької області №722/368/24 від 03.04.2024 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У позовній заяві позивач стверджує, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП забезпечена договором обов`язкового страхування наземного транспортного засобу №ЕР/214771227 в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

За змістом позовної заяви, позивач в цілях усунення пошкоджень транспортного засобу та оцінки завданої шкоди, що виникла в результаті ДТП, звернувся до ФОП ОСОБА_3 , в результаті чого отримав рахунок на оплату № 31-07 від 31.07.2024, сума завданого збитку в результаті ДТП становить 134500,00 грн, а на виконання умов договору страхування №ЕР/214771227 ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснено відшкодування завданого збитку в розмірі 60644,13 грн.

Відтак, на думку позивача, розмір завданого збитку, належний до стягнення з позивача, становить різницю між сумою оплати за ремонтні роботи, спричинені внаслідок ДТП та сумою страхового відшкодування відображається наступним чином: 134500,00 грн - 60644,13 грн = 73855,87 грн.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Пояснення третьої особи щодо позову до суду не надходили.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Чернівецького районного суду міста Чернівців від 27.11.2025 матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення різниці завданого збитку, спричиненого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, постановлено надіслати для розгляду за підсудністю до Кіцманського районного суду Чернівецької області.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05лютого 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 05 березня 2026 року о 10:00 год.

Позивач та відповідач у судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

При цьому, поштове відправлення, адресоване ОСОБА_2 , повернулось на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній».

У пункті 91-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Працівником ПАТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення зроблено позначку «адресат відсутній за вказаною адресою» та засвідчено її підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля, що свідчить про додержання вимог пункту 91-1 Правил, тому суд зазначає, що за змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею.

Судом не встановлено підстав для відкладення розгляду даної справи, а відтак суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 13.02.2024 року о 14 год. 05 хв. по вул.Центральній,41а, с. Василівка Дністровського району Чернівецької області, під час керування транспортним засобом марки «VolkswagenGolf», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив п.10.1 ПДР України: при здійсненні маневру розворот, не переконався у безпеці руху та не врахувавши при цьому дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом марки «ВАЗ 21027», д.н.з. НОМЕР_2 , заподіявши при цьому механічні пошкодження даних транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області у справі №722/368/24 від 03 квітня 2024 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

На підставі довіреності від 17 грудня 2020 року, виданої строком на десять років, ОСОБА_1 уповноважений ОСОБА_4 , продати, обміняти, здати в позичку, оренду, керувати автомобілем ВАЗ 21723-110-01, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На момент ДТП, станом на 13.02.2024, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки Volkswagen модель Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була забезпечена ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі полісу №214771227.

Випискою по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_3 за період 13.02.2025-13.02.2025, виданою АТ КБ «ПриватБанк», підтверджується, що ОСОБА_1 13.02.2025 отримав безготівкове зарахування від ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно страхового акту №12 від 12.02.25 на суму 60644,13 грн.

З рахунка на оплату № 31-07 від 31 липня 2024 року та акту виконаних робіт № 31-07 від 29 листопада 2024 року, виданих ФОП ОСОБА_3 , вбачається, що вартість послуг виконання робіт щодо автомобіля Ваз 2172, виконаних на замовлення ОСОБА_1 , становить 134500,00 грн, з яких: 43250,00 грн - всього за послуги, 91250,00 грн - всього за складові частини.

У листі від 07.02.2025 р. № 31-07 ФОП ОСОБА_3 повідомив, що він отримав оплату готівкою за товар і надані послуги, згідно акту виконаних робіт №31-07 від 29 листопада 2024 року від ОСОБА_1 в сумі 134500,00 грн.

У заяві від 17.04.2025, адресованій ОСОБА_2 , ОСОБА_1 просив здійснити доплату в розмірі 73905,87 грн для погашення шкоди, заподіяної його транспортному засобу внаслідок ДТП.

Відомостей про коефіцієнт фізичного зносу автомобіля ВАЗ 21072, д.н.з. НОМЕР_2 , розмір ліміту відповідальності страховика за договором обов`язкового страхування наземного транспортного засобу №ЕР/214771227, наявність/відсутність франшизи за вказаним договором матеріали справи не містять.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до змісту положень Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів несе обмежену відповідальність, та при настанні страхового випадку відшкодовує оцінену у встановленому цим Законом порядку шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди відповідно до лімітів відповідальності з урахуванням зносу автомобіля, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а також за вирахуванням франшизи, якщо вона була встановлена договором.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

За приписами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 13.02.2024 о 14 год. 05 хв. по вул.Центральній,41а, с.Василівка Дністровського району Чернівецької області, внаслідок якої транспортний засіб марки «ВАЗ 21027», д.н.з. НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень підтверджується постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області у справі №722/368/24 від 03 квітня 2024 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

Враховуючи вищезазначене та оскільки суду не надано доказів про ліміт відповідальності страховика, позивачем не доведено належними доказами наявність у відповідача обов`язку з доплати різницістрахового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитківу результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Так, відповідно до ст.22 ЦК України, відшкодуванню підлягають саме збитки, а не вартість ремонту без урахування зносу, що також узгоджєуться із положеннями ст.1192 ЦК України.

У відповідності до приписів ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (тобто реальні збитки).

При цьому приписи ст.1192 ЦК України передбачають, що розмір збитків до відновлення пошкодженої речі, тобто, приведення її у той стан, який існував до пошкодження (у даному випадку до ДТП). Тобто, таке відновлення не є поліпшенням стану пошкодженої речі у порівнянні із тим, який існував до ДТП. Між тим, якщо автомобіль мав певний знос, у тому числі й його пошкоджені деталі, що підлягають заміні, то заміна їх саме на нові буде поліпшенням стану вказаного автомобіля, тобто, по суті, необґрунтованим збагаченням його власника за рахунок відповідача.

Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Мінюсту України та Фонду держмайна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, з подальшими змінами та доповненнями, визначає, що вартість матеріального збитку визначається як суму вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (п.8.3 Методики, у якому також наводиться відповідна формула).

Матеріали справи не містять доказів про коефіцієнт фізичного зносу складників транспортного засобу марки «ВАЗ 21027», д.н.з. НОМЕР_2 , а відтак у суду відсутні підстави вважати, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу, був визначений згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Розрахунки, які наведені у рахунку на оплату № 31-07 від 31 липня 2024 року та акті виконаних робіт № 31-07 від 29 листопада 2024 року, виданих ФОП ОСОБА_3 вказаній Методиці не відповідають.

Враховуючи вищезазначене, суд відхиляє доводи позовної заяви про те, що сума завданого збиткує вартістюпослуг ремонту, яка складає 134500,00 грн, суд відхиляє, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону.

З даного приводу суд констатує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 73905,87 грн, а тому у задоволенні даного позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, оскільки суд прийшов до переконання що в задоволенні позову слід відмовити, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення різниці завданого збитку, спричиненого в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», , місцезнаходження: вул. Глибочицька, буд.44, м.Київ.

Повне судове рішення складено 09 березня 2026 року.

Суддя В.В. Нагорний