Справа № 373/849/25
Номер провадження 2-з/373/4/26
УХВАЛА

05 березня 2026 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області під головуванням судді Свояка Д.В. за участі секретарки судових засідань Хоменко Н.І., прокурорки Ратушної О.Г. розглянув заяву заступника керівника Бориспільської окружної прокуратури А. Матяша щодо забезпечення позову у справі за позовом прокурора в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Бориспільської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні ОСОБА_5 земельні ділянки з кадастровими номерами :06:018:0101, :06:018:0102, :06:018:0105.

Вважає, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 вказано, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Крім того, за приписами ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вигоди, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Таким чином, однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року в справі № 754/5683/22 зазначено, що «жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить. Тому Велика Палата Верховного Суду констатує, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії. […] Апеляційний суд обґрунтовано прийняв до уваги, що без вжиття заходів забезпечення позову відповідачка має можливість безперешкодно відчужити спірне нерухоме майно. Водночас відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, оскільки квартира залишається в її володінні та користуванні».

Між сторонами дійсно існує спір, оскільки позивач стверджує, що неуповноваженим органом державної влади передано фізичним особам у приватну власність земельні ділянки лісогосподарського призначення для ведення індивідуального садівництва.

У разі відчуження відповідачкою під час розгляду цієї справи спірних земельних ділянок, для належного захисту та поновлення порушених прав, позивач буде змушений вживати додаткових заходів, як то збільшення позовних вимог або зміна предмета спору, що до того ж обмежується процесуальними строками, заміна неналежного відповідача, тощо.

З урахуванням того, що земельні ділянки, щодо накладення арешту на які подано заяву були частинами інших земельних ділянок, щодо яких первісно подано позов, їх було відчужено відповідачці ОСОБА_5 та розділено, обґрунтованими є припущення прокурора про високу ймовірність відчуження, реєстрації, поділу, об`єднання, зміни конфігурації відповідачами спірних земельних ділянок, що в свою чергу може призвести до утруднення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав/інтересів позивача, у разі задоволення позову.

Оцінюючи наявність підстав, визначених ст. 149 ЦПК України, суд дійшов висновку, що з обставин, викладених у заяві про забезпечення позову, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся.

За цих обставин, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 149 153, 157 ЦПК України,

постановив:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на належні ОСОБА_5 земельні ділянки з кадастровими номерами :06:018:0101, :06:018:0102, :06:018:0105.

Стягувач Київська обласна державна адміністрація (Київська обласна військова адміністрація), , м. Київ, площа Лесі Українки, будинок 1.

Боржник ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Строк пред`явлення до виконання три роки.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст складено 09.03.2026.

Суддя: Д. В. Свояк