Справа № 529/120/26
Провадження № 2-н/529/9/26
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

12 березня 2026 року селище Диканька

Суддя Диканського районного суду Полтавської області Чуб К.В., розглянувши заяву приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" про стягнення заборгованості за надані електронні комунікаційні послуги з ОСОБА_1 , -

встановив:

ПАТ "ВФ Україна" звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості за надані електронні комунікаційні послуги в розмірі 3731,15 грн.

Порядок стягнення заборгованості в порядку наказного провадження урегульовано Розділом ІІ ЦПК України.

Характерними ознаками наказного провадження є: спрощена форма провадження, оскільки має місце «усічена» цивільно-правова форма (не в повній мірі поширюються принципи гласності, усності, змагальності); не може бути пред`явлено зустрічної вимоги; урізана модель стадійності цивільного процесу (відсутні попереднє судове засідання, розгляд справи по суті); судовий наказ видається за відсутності сторін; видача наказу здійснюється лише за вимогами щодо яких відсутній спір на підставі безспірних письмових доказів, поданих заявником.

При цьому наказне провадження є особливою формою цивільного судочинства, в межах якої суд позбавлений можливості додатково збирати докази та додатково з`ясовувати обставини правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною 2 ст. 163 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено, зокрема, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У відповідності до роз`яснень п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" № 14 від 23.12.2011, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг.

Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Заявник просить видати судовий наказ про стягнення з боржника заборгованості за надані електронні комунікаційні послуги в розмірі 3731,15 грн.

В якості доказів до заяви про видачу судового наказу додано: замовлення (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) від 02.07.2023 та від 15.10.2023, розрахунки за надані послуги за періоди 01.06.2025-30.06.2025, 01.09.2024-30.09.2024, 01.10.2024-31.10.2024, деталізовану інформацію про розрахунки за надані послуги.

Разом з тим, додані до заяви замовлення не містять істотних умов договору, п. 2 замовлень передбачено, що такі містяться в Умовах надання телекомунікаційних послуг приватного акціонерного товариства «ВФ Україна».

Однак Умов надання телекомунікаційних послуг, в редакції, чинній на момент укладення договору, до заяви не додано.

Крім того, долучений до заяви доказ - додаток № 7 «Баланс» складений російською мовою.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах проводиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою.

Статтею 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Отже документи, які виготовлені іноземною мовою, повинні бути подані до суду разом з належним чином (нотаріально) засвідченим перекладом на державну мову.

З огляду на вищевикладене, суддя позбавлений можливості перевірити правильність нарахування сум, які належить сплатити боржникові, оскільки заявником не додано документів, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Відтак дана заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, вважаю за необхідне відмовити приватному акціонерному товариству ВФ Україна у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані електронні комунікаційні послуги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160-166, 261, п. 1 ч. 1 ст. 353, ст.ст. 354, 355 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Відмовити приватному акціонерному товариству ВФ Україна у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані електронні комунікаційні послуги.

Роз`яснити приватному акціонерному товариству "ВФ Україна", що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня її складення, якщо на неї не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Суддя К.В. Чуб