Провадження №: 2/336/1272/2026
І М Е Н Е М ф У К Р А Ї Н И
04 березня 2026 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Нєдєльчевої О.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Хмарського Р.Б., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, інфляційних витрат та 3 % річних,
До суду надійшла вищезазначена позовна заява.
В обґрунтуванні позову зазначено, що 16 червня 2020 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 22 837,54 грн., які зобов`язався повернути останній до 01 липня 2020 року, про що було складено відповідну розписку від 16 червня 2020 року, у якій відповідач власноруч вписав речення Обязуюсь вернуть 01.07.2020р.» та поставив свій підпис.
23 липня 2020 року Відповідач частково повернув борг Позивачці за вищевказаною розпискою від 16 червня 2020 року у сумі 10 000,00 грн. Таким чином, борг за цією розпискою зменшився до 12 837,54грн.
29 липня 2020 року позичив у ОСОБА_1 32 754,19 грн. які зобов`язався повернути останній до 01 жовтня 2020 року, про було складено відповідну розписку від 29 липня 2020 року, у якій відповідач власноруч вписав суму боргу та вписав речення «Обязуюсь вернуть до 01.10. 2020p.»
Однак, до 01 жовтня 2020 року Відповідач залишок боргу за розпискою від 16 червня 2020 року та борг за розпискою від 29 липня 2020 року Позивачці не повернув, та перестав виходити на зв`язок.
З урахуванням викладеного, з Відповідача на користь Позивачки належить стягнути наступні суми боргу: -за розпискою від 16 червня 2020 року -борг у розмірі 12 837,54грн.; - за розпискою від 29 липня 2020 року - борг у розмірі 32 754,19 грн.
Також, з Відповідача на користь Позивачки належить стягнути наступні суми компенсації інфляційних витрат та 3 % річних, відповідно до положень ст. 625 ЦК України: - за розпискою від 16 червня 2020 року - компенсацію інфляційних витрат у сумі 10 635,46 грн., та 3% річних у сумі 2080,73 грн.; - за розпискою від 29 липня 2020 року - компенсацію інфляційних витрат у сумі 26 957,21 грн., та 3% річних у сумі 5 120,42 грн. (розрахунки інфляційних витрат та З%річних за кожною з розписок додаються до позову).
Таким чином, загальна сума грошових коштів, що належить до стягнення з Відповідача на користь Позивачки складає 90 385,5Ігрн. (12 837,54 + 32 754,19 +10 635,46 +2 080.73 + 26 957,21 +5 120,42 = 90 385,51).
Ухвалою суду від 06.01.2026 року відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 04.03.2026 року.
У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Надалі суду на огляд оригінали розписок.
Відповідач повідомлявся про розгляд справи у передбаченому законом порядку, що підтверджується довідками про доставку до його Електронного кабінету судової повістки та електронного документу ухвали суду від 06.01.2026 про відкриття провадження у справі, однак у судове засідання не з`явився, перебував офлайн під час спроби зв`язку в режимі відеоконференції. Будь-яких заяв, чи клопотань, що підписані ним належним чином, не подавав.
Суд розглянув справу без участі відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, доходить таких висновків.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що 16 червня 2020 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 22 837,54 грн., які зобов`язався повернути останній до 01 липня 2020 року, про що було складено відповідну розписку від 16 червня 2020 року, у якій відповідач власноруч вписав речення «Обязуюсь вернуть 01.07.2020р.» та поставив свій підпис.
23 липня 2020 року Відповідач частково повернув борг Позивачці за вищевказаною розпискою від 16 червня 2020 року у сумі 10 000,00 грн. Таким чином, борг за цією розпискою зменшився до 12 837,54грн.
29 липня 2020 року позичив у ОСОБА_1 32 754,19 грн. які зобов`язався повернути останній до 01 жовтня 2020 року, про було складено відповідну розписку від 29 липня 2020 року, у якій відповідач власноруч вписав суму боргу та вписав речення «Обязуюсь вернуть до 01.10. 2020p.»
Однак, до 01 жовтня 2020 року Відповідач залишок боргу за розпискою від 16 червня 2020 року та борг за розпискою від 29 липня 2020 року Позивачці не повернув, та перестав виходити на зв`язок.
Відповідно до ч. 2 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Згідно із змістом ст.ст. 509, 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю правовою природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні трьох процентів річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.
Враховуючи наведене, три проценти річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого є, зокрема нараховані проценти за користування коштами, строки сплати яких визначено договором.
В постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18, зроблено правовий висновок про те, що враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За наданим позивачем розрахунком:
- за борговою розпискою від 16.06.2020 року за період з 24 липня 2020 року по 16 грудня 2025 року складає 10 635,46 грн.та три проценти річних у сумі 2080,73 грн.;
- за борговою розпискою від 29.07.2020 року за період з 02.10.2020 року по 16.12.2025 року складає 26 957,21 грн. та три проценти річних у сумі 5120,42 грн.
Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX (набрав чинності 17.03.2022 року) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За наведеного нарахування інфляційних витрат та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України стягненню з відповідача лише за період до 23.02.2022.
Три відсотка річних за цей період складають: 12 837,52 х 3% х 579 днів : 365 днів = 610,93 грн.
Три відсотка річних за цей період складають: 32 754,17 х 3% х 509 днів : 365 днів = 1558,74 грн.
За наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Щодо стягнення судових витрати та витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2статті 137ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ (ч.4 ст.137 ЦПК України).
До позовної заяви позивач, зокрема, долучив: договір про надання правової допомоги № 74 від 25.11.2025 року; розрахунок витра на правову допомогу за договром № 74 станом на 16.12.2025 на суму 3000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру № 31 на загальну суму 3000 грн. Окрім цього у попередньому розрахунку судових витрат визначено вартість участі адвоката в одному судовому засіданні - 1500 грн.
За наведеного суд вважає обґрунтованими витрати на правничу допомогу в сумі 4500 грн (3000+1500 грн).
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то сплачений позивачем судовий збір і витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у пропорційному до задоволених вимог розмірі.
Керуючись, ст.ст. 78, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за розпискою від 16.06.2020 року борг у сумі 12 837,54 грн., інфляційні втрати у сумі 1976,14 грн., та 3 % річних у сумі 610,93 грн., а всього 15 424,61 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за розпискою від 29.07.2020 року борг у сумі 32 754,19 грн., інфляційні витрати у сумі 4929,33 грн., та 3 % річних у сумі 1558,74 грн., а всього 39 242,26 гривень
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 732,56 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 2721,69 гривень.
Відомості, передбачені п. 5 ч. 4 ст. 265 ЦПК України:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Є.С. Боєв

04.03.26