Справа № 645/2667/25
Провадження № 2/645/769/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року місто Харків

Немишлянського районного суду м. Харкова у складі

головуючого судді Спесивцева О.В.,

секретаря судового засідання Асєєвої К.М.

представника позивача - адвоката Гребенюк О.О. (в режимі відеоконференції)

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Киричко Л.С.

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Соболева Аліна Вікторівна про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Немишлянського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Соболева Аліна Вікторівна про визнання заповіту недійсним,

Ухвалою суду від 08.12.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а також встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

23.12.2025 року до суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву.

12.01.2026 року (сформовано в системі «Електронний суд» 09.01.2026 року) до суду від представник позивача адвоката Гребенюк О.О. надійшла письмова відповідь на відзив.

16.01.2026 року до суду від відповідача надійшли письмові заперечення, в яких, вказував, що оскільки відзив на позовну заяву було отримано позивачкою засобами поштового зв`язку 25.12.2025 року, то встановлений судом строк на надання відповіді на відзив сплив 30.12.2025 року. А тому, посилаючись на пропуск строку звернення, просив розглядати справу за наявними матеріалами, не враховуючи аргументів позивачки, викладених у відповіді на відзив, яка пропустила строк. Також вказував, що долучена до відповіді на відзив копія позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу від 18.08.2021 року не може бути прийнята, оскільки не засвідчена згідно правил, встановлених Національним стандартом ДСТУ 4163:2020.

02.02.2026 року (сформовано в системі «Електронний суд» 01.02.2026 року) до суду від представник позивача адвоката Гребенюк О.О. надійшла заява про поновлення процесуального строку, в якій просила визнати поважним причини пропуску строку на подання відповіді на відзив та поновити його. В обґрунтування заяви вказує, що в судовому засіданні, що відбулося 08.01.2026 представником відповідача повідомлено про направлення позивачу відзиву на позовну заяву, який остання отримала 25.12.2025. Водночас, позивач, не маючи юридичної освіти та не усвідомлюючи порядок встановлення процесуальних строків на подання відповіді на відзив не повідомила свого представника, щодо отримання зазначеного документу, зважаючи реєстрацію представника в Електронному кабінеті та здійснення контролю надходження документів. В підсистемі «Електронний суд» зазначений документ у електронному кабінеті станом на 08.01.2026 не відображався. Так, 09.01.2026 представника додано до учасників справи в «Електронному

суді», у зв`язку із чим, зазначений документ, а також всі попередні документи по справі відобразилися в електронному кабінеті, що підтверджується відміткою підсистеми щодо руху документів у справі. В цей же день представником, в інтересах позивача подано відповідь на відзив із доказами направлення учасникам процесу.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлене клопотання, просила поновити строк на подання відповіді на відзив.

Відповідач та його представник заперечували проти поновлення строку, додатково вказавши на відсутність у представника повноважень на представлення інтересів позивача, оскільки відповідний договір закінчився 31.12.2025 року.

Третя особа у судовому засіданні заперечувала проти поновлення строку на подання відповіді на відзив.

Заслухавши пояснення сторін, які були присутні у судовому засіданні, дослідивши заявлене клопотання та заперечення на нього, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову . Відзив підписується відповідачем або його представником. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 179 ЦПК України позивач має право подати до суду відповідь на відзив (у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення. Відповідь на відзив підписується позивачем або його представником. До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені ч.ч. 3 - 5 ст. 178 цього Кодексу. Відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом).

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, відзив було отримано позивачем засобами поштового зв`язку 25.12.2025 року, а відповідь на відзив сформовано представником позивача Гребенюк О.О. в системі «Електронний суд» 09.01.2026 року та зареєстровано судом 12.01.2026 року, тобто відповідь на відзив подана із пропуском встановленого судом строку.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх клопотанням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Статтю 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Зазначена норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golderv. theUnitedKingdom), заява № 4451/70, § 36).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини: від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «МірагальЕсколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Надто суворе тлумачення судом процесуальних норм позбавляє позивача, або інших учасників справи права доступу до суду, що згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Верховний Суд у своїй постанові від 29вересня 2022 року по справі № 500/1912/22, зазначив, що застосовуючи процесуальні норми, потрібно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства є неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи наведені норми процесуального закону, практику Європейського суду з прав людини, доводи представника позивачки та заперечення відповідача, його представника та третьої особи, суд приходить до висновку про можливість поновлення стороні позивача процесуального строку для прийняття до матеріалів справи відповіді на відзив та доказів, що до неї долучені. При цьому, питання оцінки доказів вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті спору, а не на стадії вирішення питання щодо прийняття відповіді на відзив.

Суд відхиляє посилання відповідача, його представника та третьої особи щодо відсутності повноважень адвоката Гребенюк О.О. на представництво інтересів позивача, оскільки вказані обставини спростовуються наявною в матеріалах справи копією ордеру на надання правничої допомоги від 25.07.2025 року серії АР №1254560 (т. 2 а.с. 10), який, згідно п. 2 ч. 4 ст. 62 ЦПК України є документом, яким підтверджуються повноваження адвоката як представника. Посилання на закінчення строку дії укладеного між ОСОБА_3 та адвокатом Гребенюк О.О. договору про надання правової (правничої) допомоги від 07.03.2025 року №07/03 також спростовуються наданою позивачем копією додаткової угоди №1 від 01.12.2025 року (т. 2 а.с. 131), якою було внесено зміни до Договору та викладено п. 4.1. в наступній редакції: «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2025. У випадку, якщо жодна зі сторін письмово не відмовиться за 30 календарних днів до дати припинення дії цього договору від його продовження, договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік. Така автоматична пролонгація застосовується необмежену кількість разів». Доказів того, що вказаний договір станом на час подання відповіді на відзив припинив свою дію матеріали справи не містять. Навпаки, у наданій до суду 27.02.2026 року заяві, позивач підтвердила, що подаючи відповідь на відзив представник Гребенюк О.О. була уповноважена та діяла в межах договірних відносин.

Керуючись ст.ст. 12, 127, 179, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Гребенюк О.О. про поновлення строку на подання відповіді на відзив у цивільній справі - задовольнити.

Поновити строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву та прийняти відповідь на відзив на позовну заяву подану представником позивача - адвокатом Гребенюк О.О. через систему "Електронний суд" 09.01.2026 року (зареєстрована 12.01.2026 року).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 06.03.2026 року.

Головуючий суддя О.В. Спесивцев