Справа № 602/1231/25
Провадження № 2/602/187/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

"10" березня 2026 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Наумчука В.А., за участю секретаря судового засідання Майхрук Н.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ- КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» або Товариство, або позивач) через свого представника, адвоката Усенка М.І., за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 26.02.2021 Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» (далі - АТ «УКРСИББАНК» або Банк, або кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі у тексті також відповідач або позичальник) уклали Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0, на підставі якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 12000,00 гривень на споживчі цілі, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором. В подальшому право вимоги за кредитним договором було відступлено позивачу на підставі договору факторингу, у зв`язку з чим позивач став новим кредитором стосовно боржника ОСОБА_1 за кредитним договором. Однак, відповідач не виконала належним чином умов кредитного договору, заборгованість не погасила, внаслідок чого у неї перед позивачем існує заборгованість в сумі 10666,77 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 4282,77 грн та заборгованості за комісією 6384,00 грн, і яку позивач просить стягнути з відповідача.

Також разом із заборгованістю по договору позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: 2422,40 гривень сплаченого судового збору та 8000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористалася, письмових заперечень проти позову до суду не подала.

Ухвалою суду від 01.01.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29 січня 2026 року.

Ухвалою суду від 29.01.2026 розгляд цивільної справи відкладено на 10 березня 2026 року.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак направив до суду клопотання, у якому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не повідомила.

Ураховуючи те, що відповідач, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, повторно не з`явилася у судове засідання, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, то, керуючись ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно зі частиною другою статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідив матеріали справи, оцінив докази, які у них містяться, встановив фактичні обставини і відповідні спірні правовідносини, та дійшов наступних висновків.

26 лютого 2021 року ОСОБА_1 власноруч підписала Анкету-заяву на надання споживчого кредиту у АТ «УКРСИББАНКУ», у якій просила надати їй споживчий кредит «Револьверна кредитна картка» на умовах, вказаних у Анкеті-заяві (а.с.10 на звороті).

Того ж 26.02.2021 ОСОБА_1 власноруч підписала Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0 з АТ «УКРСИББАНК», Паспорт споживчого кредиту, Додаток № 1 до Договору № 0 від 26.02.2021, що підтверджується доданими до позовної заяви належним чином засвідченими копіями зазначених документів (а.с. 11-15).

Станом на 26.02.2021 АТ «УКРСИББАНК» () був, і наразі є, банкомта має чинну ліцензію на здійснення банківської діяльності, що убачається з інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Національного банку України за посиланням: bank.gov.ua/ua.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Нормою частини другої статті 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Таким чином сторони уклали у письмовій формі у паперовому вигляді Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 в АТ «УКРСИББАНК» від 26.02.2021 (далі у тексті Кредитний договір).

На підставі укладеного Кредитного договору між його сторонами виникли кредитні правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 1.1 та п. 1.2 Кредитного договору, підписуючи цей Договір, Позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків (далі Правила), які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» № 105, 09.06.2017 (із усіма змінами і доповненнями): умовами надання споживчого кредиту Позичальнику, його обслуговування і погашення; умовами відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків. Правила після підписання Сторонами Договору, стають його невід`ємною частиною. Підписуючи Договір, Сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами Договору, які викладені в цьому Договорі та в Правилах. Підписи Сторін під цим Договором вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому, після підписання Сторонами цього Договору, Правила не підлягають додатковому підписанню Сторонами і вступають в силу для Сторін одночасно із підписанням цього Договору.

За п. 2.1. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил.

У випадках, передбачених цим Договором (п.4.1), Банк відкриває Позичальнику поточний картковий рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування на умовах Правил (п. 2.2. Кредитного договору).

Відповідно до Розділу 3 «Умови кредитування» Кредитного договору передбачено: сума кредиту за Договором становить 12000,00 гривень; надання кредиту здійснюється у термін не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту підписання Договору; кредит надається Позичальнику для особистих потреб, а саме на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок Позичальника НОМЕР_2 , відкритий у Банку, до якого випущено платіжну картку; позичальник зобов`язується повернути кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до Графіка платежів, що викладений у Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 25.02.2023; розмір ануїтетного платежу становить 956 грн; процентна ставка за Договором встановлюється в розмірі 0,00001 % річних; позичальник сплачує Банку комісії відповідно до умов цього Договору та Додатку № 1, який є його невід`ємною частиною.

Згідно із п.4.2.1 Кредитного договору строк дії ліміту кредитування 24 місяці з дати встановлення ліміту кредитування (з можливістю подальшої пролонгації).

У пункті 4.4.6 Кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується повернути кошти, отримані в межах ліміту кредитування та/або «кредит «плати частинами», плату за користування лімітом кредитування / «кредитом «плати частинами» не пізніше дати спливу строку дії ліміту користування та строку кредитування за «кредитом «плати частинами» відповідно.

У Додатку № 1 до Кредитного договору міститься розділ «Комісії» (інформація про найменування, види і розмір комісій, порядок їх сплати та умови нарахування), а також Графік платежів, визначення орієнтовної загальної вартості кредиту.

У розділі «Комісії» Додатку № 1 до Кредитного договору зазначено, що щомісячна комісія за управління кредитом становить 3,8 % від суми кредиту (включається до суми ануїтетного платежу).

У пункті 3 Розділу 4 «Інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» Паспорта споживчого кредиту передбачено комісію за управління кредитом у сумі 456 грн, яка включається до суми ануїтетного платежу.

При цьому, щомісячна комісія за надання довідок про стан розрахунків за кредитними зобов`язаннями за договором (SMS сервіс), яка передбачена окремо, а саме пунктом 2 вищезгаданого розділу Паспорта споживчого кредиту, у цьому конкретному Кредитному договорі не встановлена.

Також зі змісту Графіка платежів у Додатку № 1 до Кредитного договору слідує, що комісія за надання довідок про стан розрахунків за кредитними зобов`язаннями за договором (іменується комісія «Б») не включена до суми ануїтетного платежу (її розмір визначений у сумі 0,00 грн).

На виконання умов Кредитного договору 26 лютого 2021 року АТ «УКРСИББАНК» була здійснена успішна транзакція з переказу у безготівковій формі грошових коштів в сумі 12000,00 гривень на поточний рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2 , що підтверджується випискою за кредитним договором з 26.02.2021 по 23.01.2023 включно (а.с. 17-20).

Реквізити поточного рахунку відповідача, на який здійснено вищезгаданий переказ, відповідає тим реквізитам, що вказані у Кредитному договорі.

В подальшому, 23 січня 2023 року, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» як фактор, з однієї сторони, та АТ «УКРСИББАНК» як клієнт, з іншої сторони, уклали Договір факторингу №235 (далі у тексті Договір факторингу), за пунктом 2.1 якого клієнт відступає фактору, а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором (а.с. 21-23).

Згідно з п.2.2 Договором факторингу, права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді.

Згідно із п.3.1 Договору факторингу сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення прав вимоги, складає 5,8% від суми права вимоги, визначеної в Реєстрі Боржників та становить 1 607 758,80 гривень.

Відповідно до п.4.1 Договору факторингу право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від Боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимоги у фактора виникає з моменту підписанні Акта приймання-передачі прав вимоги, але не раніше сплати фактором суми фінансування у порядку визначеному Договором.

На виконання умов Договору факторингу 23.01.2023 сторони підписали та скріпили печатками Акт приймання-передачі права вимоги (а.с. 24 на звороті).

Як вбачається із платіжної інструкції № 69860 від 23 січня 2023 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» сплатило визначену у Договорі факторингу суму фінансування шляхом безготівкового переказу коштів на рахунок АТ «УКРСИББАНК» (а.с.25).

У наданому позивачем Витязі з Реєстру Боржників до Договору факторингу зазначено: номер та дата Кредитного договору - 0, 26.02.2021, ПІБ позичальника, її ідентифікаційний код, заборгованість за основним боргом 4282,77 грн, заборгованість за комісіями 6384,00 грн, загальна сума заборгованості 10666,77 грн (а.с. 24).

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

З наведених вище правових норм убачається, що договір факторингу є правочином, внаслідок якого відбувається заміна кредитора у зобов`язанні.

Статтею 1079 ЦК України встановлено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Встановлено, що станом на 23.01.2023 позивач, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (), був зареєстрований як фінансова компанія та у нього чинна ліцензія на надання послуг з факторингу, що убачається з інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті НБУ «Комплексна інформаційна система Національного банку України» за посиланням: https://kis.bank.gov.ua/.

Отже, на дату укладення Договору факторингу його сторони володіли спеціальною правоздатністю для вчинення відповідного правочину.

Таким чином суд установив, що право вимоги до відповідача за Кредитним договором 23.01.2023 перейшло від Банку до позивача і останній з цієї дати є новим кредитором у правовідношенні, яке виникло між первісним кредитором та відповідачем на підставі Кредитного договору.

На обґрунтування суми заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 0, боржник: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 (а.с.20 на звороті) та банківську виписку за кредитним договором з 26.02.2021 по 23.01.2023 включно (а.с. 17-20).

Зі змісту згаданих вище документів слідує, що відповідач, яка отримала кредитні кошти та користувалася ними, вносила платежі на часткове погашення заборгованості за Кредитним договором, однак повністю заборгованість не сплатила ні кредитодавцю, ні позивачу як новому кредитору.

Згідно з положеннями статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За частиною першою статті 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Окрім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VIII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону №1734-VIIIдо загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, положення Закону №1734-VIII передбачають право кредитодавця небанківської фінансової установи встановлювати у договорі про споживчий кредит комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, у т.ч. пов`язані з обслуговуванням кредиту.

Суд, перевіривши правильність нарахування сум нарахованої комісії, дійшов висновку, що вони здійснені відповідно до умов укладеного Кредитного договору та чинного законодавства: у розмірі, який передбачений договором; сума комісії за управління кредитом нарахована у період строку кредитування.

При цьому, суд зауважує, що як слідує з умов Кредитного договору до комісії за управління кредитом, не входять послуги кредитодавця з надання позичальнику щомісячної інформації про стан кредитної заборгованості (надання довідок про стан розрахунків за кредитними зобов`язаннями).

З урахуванням наведеного вище, за відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо належного виконання відповідачем своїх зобов`язань, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача за Кредитним договором у розмірі 10666,77 гривень, з яких: 4282,77 грн - заборгованість за тілом кредиту; 6 384,00 грн - заборгованість за комісією.

Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив, що відповідач, яка отримала кредитні кошти та користувалася ними, не виконала взяті на себе договірні зобов`язання за Кредитним договором - кредит не повернула, комісію за управління кредитом не сплатила, чим порушила права позивача як кредитора у спірному правовідношенні.

Відтак, позовні вимоги ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» слід задовольнити повністю.

На підставі частини першої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з цим позовом згідно з платіжною інструкцією № 39826 від 12.12.2025 (а.с. 10).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, понесених позивачем на оплату правової допомоги, суд виходить з наступного.

У матеріалах справи міститься Договір про надання правової (правничої) допомоги №0107, укладений від 01.07.2025 між ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (Клієнтом) та Адвокатським об`єднанням «Апологет» (Виконавцем), в особі адвоката Усенка М.І. (а.с. 28).

Згідно з Актом № 119 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 08.12.2025, підписаним Клієнтом та Виконавцем, сторони Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 підтверджують факт надання Виконавцем та прийняття Клієнтом послуг відповідно до положень цього договору стосовно боржника: ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_3 , за Кредитним договором: № 0, сума наданих послуг складає 8000,00 грн (а.с. 28 на звороті).

Як убачається із Детального опису наданих послуг до Акту № 119 за Договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, АО «Апологет» надало послуги позивачу згідно з договором у справі про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 0, боржник ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_3 , витративши у загальному підсумку 6 год 30 хв (а.с. 29).

Отже, наданими позивачем доказами підтверджується понесення ним витрат на правову допомогу, пов`язану з цією справою, у сумі 8000,00 грн.

Відповідно до частин першої та другоїстатті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд неодноразово висновував те, що при визначенні суми відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (див., до прикладу, додаткові постанови Верховного Суду від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 9009/371/18, постанову від 05.06.2019 у справі № 922/928/18).

У постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 734/2313/17 Верховний Суд наголосив, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Разом з тим, як зазначив Верховний Суд, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18.

У частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року № 686/5757/23.

У цій справі суд, оцінюючи розумність розміру витрат на юридичну допомогу, заявлених до відшкодування, враховує, зокрема, складність цієї справи, а також пропорційність їх розміру до предмета спору.

Ця справа є малозначною (не складною) справою, розгляд якої проводився в спрощеному провадженні. Спір, який виник між сторонами у справі, відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за договором споживчого кредитування; матеріали справи не містять великої кількості документів, на збирання і дослідження яких адвокат витратив би значний час. У спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, розподіляючи понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування таких витрат в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх заявлений розмір, на переконання суду, не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та є непропорційним до ціни позову, у розумному вимірі.

З огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 гривень.

У задоволенні решти заявлених витрат на правничу допомогу слід відмовити як надмірних.

На підставі наведеного вище, статей 207, 512, 514, 525, 526, 629, 638, 639, 1054, 1055, 1077, 1079 ЦК України, статей 1, 13 Закону України «Про споживче кредитування» та керуючись статтями 12, 13, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 279-281, 354, 355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 0 від 26.02.2021 у сумі 10666,77 гривень (десять тисяч шістсот шістдесят шість гривень 77 копійок).

3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2422,40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 (три тисячі) гривень.

5. У стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Лановецьким районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

ПОЗИВАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп.28, 4-ий поверх, , р/р НОМЕР_4 , банк отримувача АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: В. А. Наумчук