Справа № 462/1988/26
УХВАЛА

12 березня 2026 року суддя Залізничного районного суду міста Львова Палюх Н.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Василечко Наталії Володимирівни про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

Позивач через систему «Електронний суд» скерував до суду позов, у якому просить стягнути з відповідача на його користь 21205,22 доларів США, що складається з тіла позики у розмірі 19900 доларів США та 3% річних у розмірі 1305,22 доларів США.

Окрім того, 11 березня 2026 року представником позивача подано заяву про забезпечення вищевказаного позову. В обґрунтування даної заяви покликається на те, що з огляду на тривале невиконання відповідачем грошового зобов`язання за договором позики, повну відсутність добровільного погашення боргу навіть частково, незважаючи на те, що позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про повернення суми позики, однак відповідач такі звернення проігнорував та жодних дій, спрямованих на добровільне виконання зобов`язання, не вчинив, значний розмір заборгованості, а також відсутність будь-яких гарантій, застави чи іншого забезпечення виконання зобов`язання, існує реальна загроза невиконання або істотного утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. На момент звернення до суду із цією заявою про забезпечення позову відповідачу на праві приватної спільної часткової власності (частка власності 20/100) належить об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 1091,6 м2 за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6155562, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованого 30.01.2026 року (додається). Окрім зазначеної вище нерухомості, відповідач має право спільної часткової власності на земельні ділянки із кадастровими номерами: :05:000:0071 та :26:000:0095. Відповідно до сформованої 26.02.2026 на веб-порталі Фонду державного майна України е-довідки про оцінку майна (додається), орієнтовна вартість належної відповідачу частки у праві власності (20/100) на нежитлове приміщення становить 954 140,65 грн. Вважає, що накладення арешту на частку у нежитловому приміщенні є достатнім для гарантування виконання можливого рішення суду про задаволення позову та не створює надмірного втручання у право власності відповідача. Обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуватиме у володінні власника, а обмежиться лише можливість розпоряджатися ним. Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 21 205,22 доларів США (станом на 09.03.2026 927 287,31 грн), тому вжиття заходів забезпечення позову у межах визначеної ціни позову є співмірним із заявленими позовними вимогами. У зв`язку з наведеним просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 11.03.2026 прийнято позовну заяву до свого провадження та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Суд, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна нежитлове приміщення загальною площею 1091,6 м2 за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6155562 на праві приватної спільної часткової власності (частка власності 20/100) належить ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості, вартість нежитлового приміщення загальною площею 1091,6 м2, розмір частки, що оцінюється 218,32 кв.м становить 954140,65 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

З оглянутих судом доказів, що знаходяться в матеріалах справи, суд вбачає існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про поділ майна подружжя.

При цьому, у відповідності до положень ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Проаналізувавши заяву про забезпечення позову, беручи до уваги те, що між сторонами існує спір з приводу заборгованості за договором позики у розмірі 21205,22 доларів США, виходячи із засад розумності, з урахуванням співмірності заходів забезпечення та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін та зважаючи на наявність загрози утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити, шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_2 частку у праві власності (частка власності - 20/100) на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 1091,6 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6155562.

Крім того, слід зазначити, що частиною 1 ст.150 ЦПК України передбачається, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 4 постанови від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»(далі - Постанова № 9), згідно з пунктом 1 частини першої статті 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно з пунктом 43 рішення у справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 6 Постанови № 9 зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Суд зауважує, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на майно, співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вказаний захід забезпечення позову буде спроможній забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Таким чином, суд погоджується з обґрунтованим припущенням позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до створення додаткових труднощів у виконанні судового рішення, запобігти яким можливо шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_2 частку у праві власності (частка власності - 20/100) на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 1091,6 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6155562.

На підставі наведеного, керуючись ст. 149-154, 261, 352-354 ЦПК України,

постановив:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на належну ОСОБА_2 частку у праві власності (частка власності - 20/100) на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 1091,6 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6155562.

Визначити стягувачем за ухвалою фізичну особу: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Визначити боржником за ухвалою фізичну особу: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома, а також у Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) для негайного виконання.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред`явлення до виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» три роки.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, відповідно до ст.158 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя: