Провадження № 6/752/253/26
У Х В А Л А

іменем України

09 березня 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Хоменко В.С.,

за участю секретаря Павлюх П.В.,

розглянувши в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара Миколи Миколайовича про звернення стягнення на нерухоме майно,-

встанови в:

у лютому 2026 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бердар М.М. звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусову реалізацію нерухомого майна, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме на: 1/2 частку земельної ділянки, площею: 0,1589 га, кадастровий номер 322316801:01:012:0020, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/2 частку житлового будинку загальною площею 286,6 кв. м, житлова площа 83,8 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 761/15235/20, виданого 23.01.2024 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 2 765 157,29 грн.

Частиною 10 ст. 440 ЦПК України визначено, що суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали справи та подання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Поряд із цим, судом встановлено, що аналогічні подання (провадження № 6/752/679/24 та № 6/752/541/25), в одному й тому ж виконавчому провадженні щодо тих самих стягувача, боржника, та нерухомого майна, а також з тих самих підстав були подані приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бердаром М.М., відповідно 12.09.2024 року та 02.09.2025 року.

За наслідками їх розгляду по суті судом постановлені ухвали від 08.11.2024 року та 03.11.2025 року про відмову в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара Миколи Миколайовича про звернення стягнення на нерухоме майно.

Серед іншого, судом вказувалося на відсутності в Законі України «Про виконавче провадження» та чинному ЦПК України правау виконавця звертатись до суду з поданням саме про отримання дозволу на примусову реалізацію майна.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Частиною 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Верховний Суд трактує зловживання як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення, що полягає у зловживанні процесуальними правами, за якого відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав, і визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав (ухвала від 06.09.2018 року в справі №552/2378/17).

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин (постанова Верховного Суду від 11.11.2019 року в справі № 337/474/14).

Тому, суд приходить до висновку, що внаслідок звернення до суду втретє із аналогічним поданнямі в непередбачений Законом України «Про виконавче провадження» та чинним ЦПК України спосіб (надати дозвіл на примусову реалізацію майна), на що приватному виконавцю двічі було вказано судом, заявник допустив зловживання процесуальним правом при зверненні із таким черговим поданням до суду, що суперечить завданню цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Положеннями ст. 144 ЦПК України встановлені види заходів процесуального примусу, зокрема попередження та штраф.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 262 ЦПК України суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне вказане подання залишити без розгляду та вжити заходів процесуального примусу у виді попередження приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара М.М. про необхідність утриматись в подальшому від протиправних дій, оскільки за наслідками їх вчинення не виключається можливість застосування судом й інших заходів процесуального примусу чи вжиття засобів процесуального реагування відповідно до положень ст. 262 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 44 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара Миколи Миколайовича зловживанням процесуальними правами.

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара Миколи Миколайовича про звернення стягнення на нерухоме майно - залишити без розгляду.

Попередити приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара Миколи Миколайовича про неприпустимість зловживання процесуальними правами, що може бути підставою для застосування до заявника інших заходів процесуального примусу, передбачених главою 9 ЦПК Українита вжиття засобів процесуального реагування згідно зі ст. 262 ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення відповідно до вимог, встановлених ст.ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя Хоменко В.С.