Справа № 162/932/25
Провадження № 2/162/26/2026
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

11 березня 2026 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

представника позивача адвоката Пасевича О.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Лавренчука О.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 10.09.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі.

Відповідач 26.09.2025 подала до суду заяву проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки визначена позивачем ціна позову є необґрунтованою та вагомого для неї, як для непрацюючої особи. Вказує, що цю справу не можна вважати малозначною та розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Крім цього, 01.10.2025 відповідач подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та фізичної шкоди, завданої діями останньої та діями працівників поліції у розмірі 20000 гривень.

Відповідач та її представник у судовому засіданні подану заяву просили задовольнити та прийняти до спільного розгляду зустрічний позов.

Представник позивача проти приєднання зустрічної позовної заяви не заперечив, однак вказав про її безпідставність.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1-3 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц зазначено, що зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів). Умовою пред`явлення зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним; взаємопов`язаність позовів виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин.

Суд вважає, що об`єднання даних позовів в одне провадження та спільний розгляд вищезазначених позовів є недоцільним, оскільки, позови містять різний зміст вимог та обставин, які підлягають доказуванню, а тому їх сумісний розгляд є недоцільним та може призвести до невиправданого затягування та ускладнення розгляду справи.

Згідно з ч. 3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що в прийнятті зустрічного позову необхідно відмовити.

Частинами 2, 4 - 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 274 ЦПК України визначено справи, які розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Виходячи з положень частин 1 - 6 ст. 277 ЦПК України, питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 277 ЦПК України, частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Враховуючи зміст позовних вимог, значення справи для сторін, складність справи та забезпечення права відповідачу на подання відзиву у строк встановлений судом, прихожу до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, з урахуванням вимог ст. 274, 277 ЦПК України.

Доказів необхідності переходу до загального позовного провадження зі спрощеного відповідачем не надано.

Крім цього, суд звертає увагу, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін не призводить до порушення принципу справедливості, оскільки задля його досягнення процесуальне законодавство наділяє сторін рівними правами, використання яких у спрощеному позовному провадженні ніяким чином не обмежено. Усі свої доводи та міркування сторони мають право викладати у письмових заявах чи клопотаннях, також брати участь у судовому засіданні та надавати пояснення.

Оскільки справа не віднесена до імперативно визначеного переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, процесуальні перешкоди для розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін відсутні.

Обставини даної справи, на переконання суду, не потребують для встановлення об`єктивної істини переходу у загальне позовне провадження, оскільки повний та всебічний розгляд справи є загальною процесуальною вимогою для кожного судового провадження, незалежно від його форми або того, проводиться підготовче засідання чи судове засідання для розгляду по суті.

Також суд зазначає, що оцінити значення справи для сторін і значний суспільний інтерес має суд в рамках конкретних правовідносин, з яких виник спір. Це означає, що вказані підстави (для розгляду справи за правилами загального позовного провадження) повинні мати своєрідне конкретизоване пояснення у вимірі певної справи; посилання на ці підстави безвідносно до конкретних фактичних підстав не достатньо для того, щоб вимагати розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом в численних постановах, зокрема, від 26 травня 2022 року у справі №640/594/20, від 22 жовтня 2021 року у справі № 200/6491/20-а, від 07 жовтня 2021 року у справі № 640/23517/20, від 05 жовтня 2021 року у справі № 640/23385/20, від 05 серпня 2021 року у справі № 200/5490/20-а, від 22 липня 2021 року у справі № 460/6542/20, від 23 червня 2021 року у справі № 520/13014/2020 тощо.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що лише посилання учасника процесу на істотне значення цієї справи для неї, які належним чином не обґрунтовані та не підтверджені, не є безумовною підставою для здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

При цьому, розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін жодним чином не свідчить про можливість порушення принципів верховенства права, законності, рівності всіх учасників процесу, змагальності сторін, диспозитивності та з`ясування усіх обставин справи.

Дослідивши заяву відповідача, матеріали справи, предмет та підстави позову, судом не встановлено обґрунтованих підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, відтак суд відмовляє у її задоволенні.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази (Глава 5 Розділу 1 ЦПК України) і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи (Глава 1 Розділу ІІІ ЦПК України), а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків (ч. 1 ст. 279 ЦПК України).

Керуючись ст. 74-77, 84, 193, 251, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті до розгляду зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та фізичної шкоди відмовити.

Зустрічну позовну заяву разом із доданими матеріалами повернути відповідачу.

У задоволенні заяви відповідача про розгляд за правилами загального позовного провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ