Єдиний унікальний номер 341/1113/25
Номер провадження 2/341/57/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючого судді Островської Н. І.,

за участі секретаря Гомерди Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Галич Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ТОВ ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, Літера А, офіс 10) до ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Представник позивача Тараненко А. І. звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 69655,68 гривень, судових витрат в розмірі 2422,40 гривень та витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,0 гривень.

Як підставу зазначено, що 09.05.2023 ОСОБА_1 з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" укладено кредитний договір № 648433656 на суму 14400,0 гривень строком на 30 днів з процентною ставкою 2,100 % в день. Перерахування грошових коштів здійснено ОСОБА_1 09.05.2023, підписанням договору одноразовим ідентифікатором та перераховано на картку № НОМЕР_6. Дискотна процентна ставка становить 3,65 %-766,50 %, індивідуальна процентна ставка 383,25 %-766,50 %, базова процентна ставка 766,50 % . Після закінчення дискотного періоду 1087,70 %. Тип процентної ставки фіксований.

Загальні витрати за кредитом становлять 1365 грн. Реальна річна процентна ставка процентів річних становить 12466,25 грн. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Після вчинення відповідних дій відповідача, 09.05.2023 товариство перерахувало грошові кошти в сумі 14400,0 грн на банківську картку відповідача за № НОМЕР_1 , що в свою чергу свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця.

28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ «Таліон» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчився 28.11.2019. Надалі сторони погодили продовжити строк дії договору рядом додаткових угод до 31.12.2024. Тобто, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, що діє протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018-31.12.2024.

Реєстр, не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності сторін. Кожний наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком, та не замінює попередній.

Відповідно до договору факторингу № 28/1118/01 від 28.11.2018, згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Тобто, предметом договору факторингу є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

11.07.2023 відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 239 до договору факторингу від 28.11.2018, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 32751,36 грн. Тобто, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" дійсно відступило право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс».

27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01, тобто, відступлено право вимоги, які зазначені в відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру з прав вимоги № 1 від 27.05.2024 до договору факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 69655,68 грн.

14.03.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 140325-У, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. Відповідно до п. 1.2 договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно із додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржника щодо заборгованості та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 140325-У до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 69655,68 грн.

У зв`язку з порушенням умов договору загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 69655,68 грн, яка складається з: 14400,0 грн - заборгованість за тілом кредиту, 55255,68 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.

Відповідач не виконував умови кредитного договору та не здійснював жодних платежів.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості по кредиту та відсотків, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень та понесені судові витрати в сумі 2422,40 гривень.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, зазначивши в позові щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, поштове повідомлення повернулось із відміткою, «адресат відсутній за указаною адресою».

У Постанові від 01.12.2023у справі № 591/4832/22,провадження № 61-10261св23 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 09.05.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 648433656 у формі електронного документу з використанням електронного підпису (а. с.13-20).

Відповідно до довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ОСОБА_1 09.05.2023 о 17:05:29 годині отримав одноразовий ідентифікатор MNV7TG24 на вказаний ним номер телефону НОМЕР_2 , який ним введено/відправлено товариству 09.05.2023 о 17:06:48 годині, після чого було перерахування грошових коштів позичальнику на його банківську картку.

Згідно з Кредитним договором сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Відповідно до платіжного доручення від 09.05.2023, ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в розмірі 14400,0 грн на картку № НОМЕР_6 (а. с. 39).

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а. с.45-48).

28.11.2019 укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2019 (а. с. 51), 31.12.2020 також укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу від 28.11.2018 (а. с. 52-55). Крім цього, 31.12.2021 укладено додаткову угоду № 27 (а. с.57), 31.12.2022 укладено додаткову угоду № 31 (а. с. 58), 31.12.2023 укладено додаткову угоду № 32 (а. с. 59).

27.05.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 27/0524-01, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором (а. с. 62-65).

Також у договорі факторингу № 140325-У від 14.03.2025 зазначено, що ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали вищевказаний договір, відповідно до якого ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором (а. с. 69-72).

Відповідно до реєстру боржників від 14.03.2025 у ОСОБА_1 існує заборгованість за кредитним договором в сумі 69655,68 грн (а. с. 75).

Згідно з розрахунком заборгованості у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором в розмірі 69655,68 грн, тіло кредиту та заборгованість за відсотками (а. с. 78-81).

Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором, відповідачу надано кредит згідно кредитного договору. Заборгованість перед товариством за договором № 648433656 від 09.05.2023 становить 69655,68 грн станом на 07.04.2025, в тому числі: прострочена заборгованість в розмірі 14400,0 грн, прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 55255,68 грн (а. с. 82).

Відповідно до інформації з АТ КБ «ПриватБанк» від 10.02.2026, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , номер телефону НОМЕР_4 був/є фінансовим. По вказаному рахунку були зараховані кошти на суму 14400,0 грн від 09.05.2023.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно з ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію" містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі N 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі N 234/7159/20.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості.

Дослідивши матеріали цивільної справи, зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступного.

Відповідач 09.05.2023 уклав договір № 648433656 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «Юніт Капітал» та отримав кредит у розмірі 14400,0 гривень зі сплатою процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. ОСОБА_1 порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим за цим договором виникла прострочена заборгованість. Таким чином, свої зобов`язання відповідач по договору не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а отже з відповідача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 69655,68 гривень, з яких: 14400,0 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 55255,68 гривень сума заборгованості за відсотками.

Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір № 17/03/25-02 від 17.03.2025, додаткова угода № 3 до Договору про надання правничої допомоги № 17/03/25-02 від 17.03.2025, акт прийому-передачі наданих послуг; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Вирішуючи питання про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує постанову ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, за змістом якої у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.

Отже суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, за відсутності клопотання іншої сторони, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Крім цього, з відповідача підлягають стягненню на користь товариства судові витрати за сплату позивачем судового збору в розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 263-265, 354 ЦПК України,

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, Літера А, офіс 10, ) заборгованість за кредитним договором в розмірі 69655,68 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 7000,0 гривень.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА