Справа № 515/361/26
Провадження № 2-о/515/845/26
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

09 березня 2026 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Луцюк В.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, за заявою подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2026 року до Татарбунарського районного суду Одеської області через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя в порядку окремого провадження звернулася ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 березня 2026 р., розгляд даної судової справи визначено здійснювати судді Луцюку В.О.

Перевіривши заяву про розірвання шлюбу за заявою подружжя та додані до неї документи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України.

Справи окремого провадження суд розглядає за участі заявника та заінтересованих осіб (ч. 4 ст. 294 ЦПК України).

Частиною 3 ст. 293 ЦПК України визначено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Таким чином, вказаною вище статтею визначено, що до суду у разі подання заяви подружжя, яке має дітей про розірвання шлюбу, заявниками мають бути обоє з подружжя, а не лише дружина або чоловік, проте, у разі, якщо один з подружжя засуджений до позбавлення волі - за заявою іншого з подружжя.

Відтак, заявниці належить привести вступну частину заяви про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя до вимог чинного процесуального законодавства та зазначити іншого заявника ОСОБА_2 , його місце проживання чи перебування, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України, а також подати вказану спільну заяву про розірвання шлюбу за підписами обох з подружжя.

Крім того, вивчивши матеріали поданої заяви, суд вважає, що вони не відповідають вимогам, що передбачені ст.109 СК України.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса (ч. 2 ст. 109 СК України).

Згідно з ч. 3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 4 ст.157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що спільна заява про розірвання шлюбу має бути підписана й подана до суду як чоловіком, так і дружиною, щоб суд міг переконатися, що така заява відповідає їх дійсній волі, при цьому така заява про розірвання шлюбу подається разом із письмовим договором про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов його життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини. При цьому договір між подружжям щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини, підлягає нотаріальному посвідченню.

Всупереч вказаним вимогам чинного законодавства заява про розірвання шлюбу за заявою подружжя підписана лише ОСОБА_1 , зміст заяви зводиться до викладення волі виключно заявниці, а саме заявниця просить розірвати шлюб, окрім того, в заяві зазначено, що подружжя дійшло згоди з приводу місця проживання та утримання дитини, проте доказів вказаному не надано, а також другий із подружжя не зазначений заявником.

До заяви не доданий нотаріально посвідчений договір між подружжям (в порядку ч. 1ст. 109 Сімейного кодексу України), отже, заявником не дотримано умов, встановлених чинним законодавством, за яких можливий розгляд заяви про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження.

Крім того, суд вкотре зазначає, що спільна заява про розірвання шлюбу має бути підписана кожним із подружжя одночасно.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно абзацу другого частини першої статті 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відповідно до абзаців першого, другого частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Всупереч вищенаведеному, заявницею не додано доказ надсилання відповідачу копії заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення, або шляхом надсилання до його електронного кабінету.

Крім того, вимога про розірвання шлюбу може бути розглянута в порядку позовного провадження, у зв`язку з чим, заявниці необхідно уточнити заявлені вимоги.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суд, встановивши що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення її без руху.

У відповідності до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175 і 177 цього Кодексу, приведе форму та зміст спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу до вимог чинного законодавства, така заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Суд вважає, що заява, подана з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України, а тому потребує залишення без руху, з наданням заявнику строку на усунення недоліків, шляхом подання в суд заяви, яка повинна відповідати нормам ЦПК України.

Зважаючи на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про залишення заяви без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 258, 260, 261, 293, 294 ЦПК України, ст. ст. 109, 157 СК України суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя - залишити без руху.

Надати заявниці строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві, що у разі виконання недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків поданої заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.О.Луцюк