Справа № 594/1/26
Провадження №2/594/209/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Чир П.В.

з участю секретаря Козій Я.Ю.

розглянувши відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідачки в користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» суму заборгованість за кредитним договором №75816787 в розмірі 50322,99 грн, судові витрати в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ОСОБА_1 09.07.2021 уклала кредитний договір №75816787 з TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та отримала позику в сумі 15000 грн, однак своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, позику не повернула і її заборгованість за цим договором, з врахуванням заборгованості за відсотками становить 50322,99 грн. ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» є новим кредитором відповідача за вказаним кредитним договором, відповідно до договору факторингу, укладеного з первісним кредитором.

Ухвалою судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 05.01.2026 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

03.02.2026 представник відповідача адвокат Дейнюк М.П. подала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що відповідач не заперечує факту укладання вказаного договору позики із первісним кредитором, однак повністю заперечує проти позовних вимог позивача, як нового кредитора. Позивачем незаконно нараховано відсотки за користування кредитними коштами поза межами строку кредитного договору після закінчення 30 денного терміну, на який він був укладений, а саме починаючи з 09.08.2021. Оскільки Договір позики було укладено 09.07.2021, строком на 30 днів . Таким чином, є безпідставними вимоги позивача щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, а саме за період з 09.08.2021 по 06.11.2021 у розмірі 26 367,99 грн. Окрім зазначеного, відповідач вважає, що позивач як новий кредитор не набув права вимоги до відповідача за вказаним вище договором позики, оскільки матеріалах справи, відсутні належні докази такого. Як стверджує позивач, право вимоги до відповідача було відчужено первісним кредитором ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» в користь позивача на підставі Договору факторингу № 10072020 від 10 липня 2020 року та Реєстру прав вимог № 120 від 30.11.2021. Із копії наданого позивачем Реєстру прав вимог № 120 від 30.11.2021 вбачається, що у такому не зазначено повних реквізитів договору факторингу, за яким здійснюється відступлення права вимоги, а саме певної дати договору факторингу. Водночас, згідно п. 2.1.3 Договору факторингу № 10072020 від 10.07.2020, перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існувала на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний Сторонами та скріплений її печатками Реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги. Зважаючи на вказане, відсутні правові підстави стверджувати, що позивач, як новий кредитор, на підставі реєстру прав вимоги № 120 від 30.11.2021 набув прав вимоги до відповідача за договором позики. На підстав викладеного, просить відмовити повністю у задоволені позовних вимог.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула.

Представник відповідача адвокат Дейнюк М.П. у відзиві просить справу слухати у її та відповідача відсутності.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти.

09.07.2021 між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №75816787, який підписано сторонами за допомогою електронного підпису.

Згідно п. 1 вказаного Договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами договору строк (надалі «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

За умовами п. 2 Договору позичальник ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 15000 грн, строком на 30 днів, під фіксовану процентну ставку 1,99% за день, дата повернення позики 08.08.2021.

Підписанням Договору позики, відповідач підтвердила, що ознайомилась на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вивчила цей договір та правила надання грошових коштів у позику, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, їй зрозумілі (п.п. 5.1, 5.2, п.5 Договору).

Відповідно до п. 12 Договору, цей договір укладений в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, із застосуванням електронного та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію».

Із Додатку №1 до Договору позики № 75816787 «Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», який підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису, вбачається, що сума кредиту 15000 грн., строк кредиту 30 днів, проценти за користування кредитом 8955 грн, загальна вартість кредиту 23955 грн.

Грошові кошти в сумі 15000 TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» були перераховані на карту ОСОБА_1 НОМЕР_1 , за кредитним договором №75816787 від 09.07.2021, що стверджується довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» про переказ коштів, на підставі договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики №75816787 від 09.07.2021 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 50322,99 грн, з яких: 15000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 35322,99 грн - заборгованість за відсотками.

TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» 10.07.2020 уклали Договір факторингу № 10072020 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників.

Пунктом 2.1.3 Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відбувається в день підписання Сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо Боржників в обсязі та на умовах, що існувала на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний Сторонами та скріплений її печатками Реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги

Як видно із Реєстру прав вимог №120 від 30 листопада 2021 до договору факторингу №10072020 ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до Відповідача за договором позики №75816789 від 09.07.2021 у сумі 50322,99 грн.

Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».

Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Наявні вище докази у справі у своїй сукупності належним чином свідчать про укладення між сторонами кредитного договору №75816787 від 09.07.2021 та отримання позичальником ОСОБА_1 кредитних коштів в розмірі 15000 грн., що відповідачкою не заперечувалось.

Суд не бере до уваги доводи сторони відповідача, що позивачем не підтверджено належними доказами набуття, як новим кредитором, права вимоги до відповідача ОСОБА_3 , оскільки у відповідності до вимог договору факторингу №10072020 від 10.07.2020, наявний в матеріалах справи реєстр прав вимог №120 від 30.11.2021 , підписаний сторонами та скріплені печатками відповідних Товариств.

У зв`язку з наведеним вище, суд дійшов висновку, що право вимоги за договором позики №75816787 від 09.07.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 перейшло до позивача.

Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договорам не виконала, у передбачений в договорі строк кошти не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість.

Визначаючи розмір заборгованості, суд виходить із такого.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункти 53, 54), від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19) та вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає.

Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28).

На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Так, неможливо розумно пояснити, чому, наприклад, замовник робіт або послуг, який прострочив їх оплату, має сплачувати проценти річних за статтею 625 ЦК України, розмір яких може бути зменшений судом, якщо він надмірно великий порівняно зі збитками кредитора, а за прострочення повернення кредиту в такій самій сумі позичальник має додатково сплачувати ще й проценти як плату за «користування кредитом», розмір якої не може бути зменшений судом.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Згідно пунктів 2.2, 2.3 договору позики №75816787, строк позики (строк договору) 30 днів. Термін (дата) повернення позики 08.08.2021

Проценти за користування кредитом: 8955.00 грн (таблиця обчислення загальної вартості кредиту), які нараховуються за ставкою 1.99 відсотків. (п. 2.3).

До матеріалів справи не надано доказів, які б свідчили про укладення угоди про продовження строку кредитування.

Тому, суд вважає, що позивач мав нараховувати відсотки протягом строку кредитування, встановленого пунктом 2.2 договорів - 30 днів на суму 8955.00 грн.

З огляду на те, що строк кредитного договору №75816787 не продовжувався, відповідачу безпідставно нараховано відсотки поза межами строку дії договору.

Враховуючи викладене, розмір заборгованості за Договором позики №75816787 від 09.07.2021, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 становить 23955 грн., з яких: 15000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 8955 грн сума заборгованості за відсотками в межах строку дії договору з 09.07.2021 по 08.08.2021.

На підставі вищевикладеного, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 442, 40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, однак суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем, в тому числі на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у загальному розмірі 7000 грн є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у даній справі в розмірі 3000 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1153,12 грн (2422,40 грн х 23955 грн : 50322,99 грн).

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81 141, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (04071, м.Київ вул.Набережно-Лугова,8, ) заборгованість за кредитним договором № 75816787 від 09.07.2021 року в сумі 23955(двадцять три тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. з яких: 15000грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8955 грн - сума заборгованості за відсотками.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» 1153,12 грн сплаченого судового збору та 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 06 березня 2026 року.

Головуючий Чир П.В.