Справа № 473/6047/25
"10" березня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Ротар М.М., за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Таскомбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
18 листопада 2025 року позивач Акціонерне товариство Таскомбанк звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач зазначав, що 29.12.2021 року між сторонами укладено заяву-анкету №1057179 щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». ОСОБА_1 з 29.12.2021 року є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 .
Позичальнику надано послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту, а саме надані кредитні кошти у сумі 40 000 грн. У подальшому відповідач перестала виконувати умови кредитного договору в повній мірі. Станом на 13.01.2025 року заборгованість за договором становить 83 595,86 грн. з якої: 39 795 грн. 67 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 43 800 грн. 19 коп. - заборгованості за щомісячними процентами.
Позичальник неналежно виконувала зобов`язання, тому утворилась заборгованості за договором на загальну суму 50 718 грн. 45 коп., з якої: 35 065 грн. 82 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 3 грн. 14 коп. - заборгованості по річним відсоткам, 15 649 грн. 49 коп. - заборгованості за щомісячними процентами.
Посилаючись на вищезазначені обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, оскільки ОСОБА_1 своє зобов`язання за договорами не виконала.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 20 листопада 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача проти цього не заперечував.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема суд встановив, що 29.12.2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 укладено заяву-анкету №1057179 щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». Заява підписана відповідачем.
Так, згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати належних йому процентів.
Відповідно до ч.4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Крім того, згідно із ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Однак, з матеріалів справи не вбачається, з якими самими Умовами, Правилами, Тарифами та Публічною пропозицією АТ «Таскомбанк», що розміщена на сайті банку, відповідач ознайомилася та погодилася, підписуючи заяву, а також те, що анкета-заява містить відомості, які б вказували, зокрема, на: домовленість сторін про розмір відсотків за користування кредитом, підтвердження видачі позивачем та одержання відповідачем певної кредитної картки, порядок нарахування відсотків, домовленості сторін про розмір відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України, порядку нарахування неустойки.
Тобто, в даному випадку неможливо застосувати до правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч.3 ст.1054 ЦК України).
Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (ч.1 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»).
Разом з тим, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верхового Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитними коштами.
Водночас, згідно з розрахунком заборгованості, відповідачем фактично отримано та не повернуто 39 795,67 грн. (тіло кредиту).
У свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до п.п. 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
Отже, наявні в матеріалах справи письмові докази (розрахунок заборгованості, виписка по особовим рахункам) є належними та допустимими доказами у розумінні статей 76-78 ЦПК України.
Оскільки кошти фактично отримані позичальником, у добровільному порядку позивачу не повернуті, а будь-яких доказів, які б підтверджували повернення коштів у вказаному розмірі та/або спростовували наявні у матеріалах справи розрахунок заборгованості, відповідачем не було надано, відтак вимога у частині стягнення боргу за тілом кредиту підлягає задоволенню.
Відповідачем сплачено в рахунок погашення відсотків за договором відповідно до заяви-анкети №1057179 від 29.12.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості станом на 13.01.2025 року в сумі 3 043,67 грн.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором відповідно до заяви-анкети №1057179 від 29.12.2021 року підлягають частковому задоволенню в розмірі тіла кредиту в сумі 36 752 грн. (39 795,67 грн. - 3 043,67 грн.)
Також, сторони узгодили відповідальність сторін в разі порушення позичальником зобов`язань по погашенню кредиту.
При цьому, відповідач ознайомився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам і Тарифами банківських послуг відповідно до кредитного договору.
Зі змісту вищевказаного кредитного договору та умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які діяли на час укладення спірного договору вбачається, що вони містять всі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачених ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", в редакції, яка діяла на момент укладення договору, а саме: назву документа; прізвище, ім`я і по батькові та адресу особи, яка отримує фінансову послугу, найменування фінансової операції, кредитного ліміту, базової відсоткової ставки, порядку погашення боргу; найменування та місцезнаходження банку (кредитний договір); розміру фінансового активу, зазначеного у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків (кредитний договір); строк дії договору; зазначення порядку зміни і припинення дії договору; права та обов`язки сторін (кредитний договір); відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору ; підписи сторін (кредитний договір).
Банк виконав свої зобов`язання належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти, в розмірі передбаченим договором. Проте, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 14.01.2025 р. утворилась заборгованості за договором на загальну суму 50 718 грн. 45 коп., з якої: 35 065 грн. 82 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 3 грн. 14 коп. - заборгованості по річним відсоткам, 15 649 грн. 49 коп. - заборгованості за щомісячними процентами.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.
Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп..
Згідно вимог ст. 133 ч.1 ЦПК України - судові витрати складаються із судового збору та інших витрат пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (65 %), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) в розмірі 1 574,56 грн..
Керуючись ст.ст.12,13,76-83, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
позов задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: Акціонерне товариство Таскомбанк , юридична адреса 01032 м. Київ, вул. С. Петлюри, 30.

Відповідач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 .

Суддя М.М. Ротар