ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м.Суми

Справа №584/821/24

Номер провадження 22-ц/816/1596/26

Номер провадження 22-ц/816/1648/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Сидоренко А. П. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Сізова Д. В.

за участю секретаря судового засідання - Овчаренко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО СПОЖИВЧОГО КООПЕРАТИВУ «ЯРОСЛАВНА» Євтєєвої Тетяни Володимирівни на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 04 грудня 2025 року, повний текст рішення складено 15 грудня 2024 року, та додаткове рішення Путивльського районного суду Сумської області від 05 січня 2026 року, ухвалених в м. Путивль у складі судді Данік Я.І., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО СПОЖИВЧОГО КООПЕРАТИВУ «ЯРОСЛАВНА» про розірвання договорів оренди та стягнення заборгованості з орендної плати,

у с т а н о в и в:

19 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО СПОЖИВЧОГО КООПЕРАТИВУ «ЯРОСЛАВНА» (далі - ССК «Ярославна»), який мотивувала тим, що вона є власницею земельних ділянок, площею 5,6776 га, кадастровий номер :04:000:7727 та площею 0,9388 га, кадастровий номер :04:002:0239, які на підставі договорів оренди землі від 01 серпня 2007 року та 30 жовтня 2017 року передані в оренду відповідачу, однак той за 2023-2024 роки не виконав свої зобов`язання щодо сплати орендної плати.

Крім того, оскільки орендна плата за договором оренди не сплачена за 2023-2024 роки, що на думку позивачки є істотним порушенням умов договору з боку відповідача, тому такі договори підлягають розірванню в судовому порядку.

Посилаючись на вказані обставини, остаточно уточнивши позовні вимоги, просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 01 серпня 2007 року укладений між позивачкою та відповідачем щодо земельної ділянки площею 5,6776 га, кадастровий номер :04:000:7727; розірвати договір оренди земельної ділянки від 30 жовтня 2017 року укладений між нею та відповідачем щодо земельної ділянки площею 0,9388 га, кадастровий номер :04:002:0239, а також стягнути з відповідача заборгованість за договорами оренди землі за 2023 рік у розмірі 18496 грн., 3% річних в розмірі 592 грн. 89 коп. та інфляційні втрати в розмірі 2215 грн. 86 коп., та заборгованість зі сплати орендної плати за 2024 рік у розмірі 18496 грн.

Рішенням Путивльського районного суду м. Суми від 04 грудня 2025 року позов задоволено частково. Розірвано договір оренди землі, укладений 01 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ССК «Ярославна», щодо оренди земельної ділянки загальною площею 5,6776 га, кадастровий номер :04:000:7727;

розірвано договір оренди землі, укладений 30 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 та ССК «Ярославна», щодо оренди земельної ділянки загальною площею 0,9388 га, кадастровий номер :04:002:0239;

стягнуто з ССК «Ярославна» на користь ОСОБА_1 11444 грн 01 коп., а саме: 5318 грн 20 коп. заборгованості зі сплати орендної плати за 2023 рік; 637 грн 13 коп. інфляційних втрат; 170 грн 48 коп. 3% річних; 5318 грн 20 коп. заборгованості зі сплати орендної плати за 2024 рік;

стягнуто з ССК «Ярославна» на користь ОСОБА_1 1559 грн 46 коп. витрат по сплаті судового збору при подачі позову.

Додатковим рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 05 січня 2026 року стягнуто з відповідача на користь позивачки 8500 грн. витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповне з`ясування всіх обставин справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі; стягнути з позивачки на користь відповідача сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що дійсно, 01 серпня 2007 року та 30 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 та ССК «Ярославна» були укладені договори оренди землі.

Згідно з заявою-вимогою від 04 грудня 2023 року позивачка зверталась до відповідача з вимогою сплатити належну їй орендну плату за користування земельною ділянкою згідно з договорами оренди землі та долучила реквізити для оплати.

Відповідно до листа №74 від 26 лютого 2024 року відповідачем зазначено, що орендна плата за 2022 рік позивачці виплачена в повному обсязі. За 2023 рік орендна плата нарахована згідно з договорами оренди, але не виплачена у зв`язку з постійними обстрілами території Козаченської сільської ради протягом 2022-2023 років, а також забрудненням території вибухонебезпечними предметами, тому кооператив не має змоги здійснювати господарську діяльність.

З початку повномасштабного вторгнення відповідач не може використовувати земельну ділянку, що є предметом договору, за цільовим призначення і вказана земельна ділянка ним взагалі не обробляється. Даний факт підтверджується листом Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 30 січня 2024 року, відповідно якому всі земельні ділянки розташовані у межах територій Путивльської міської ради та Новослобідської сільської територіальних громад Конотопського району Сумської області (до яких належить земельна ділянка, що є предметом договору) забруднені вибухонебезпечними предметами та їх розмінування до теперішнього часу здійснено не було.

Також з метою підтвердження даної інформації стосовно неможливості використання вищезазначеної земельної ділянки відповідачем було здійснено огляд офіційного сервісу протимінної діяльності ДСНС України https:/mine.dsns.gov.ua, де на інтерактивній мапі відповідні зони було зображено як зони з можливим забрудненням вибухонебезпечними речовинами. Так, відповідачем було встановлено, що земельна ділянка, що є предметом договору оренди, може бути забрудненою вибухонебезпечними речовинами та знаходиться в червоній зоні, до якої відносяться всі території Новослобідської та Путивльської громади. Таким чином, неможливість використання предмета оренди за цільовим призначенням відповідно унеможливлює оплату за договором оренди земельної ділянки, на який спирається позивач як на підставу для задоволення заявлених позовних вимог.

Проте всі вищезазначені обставини були проігноровані судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, що призвело до його прийняття з неповним вивченням всіх обставин справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням положень матеріального та процесуального права і тягне за собою його обов`язкове скасування.

Просить також звернути увагу на те, що відповідач просив при розгляді справи судом першої інстанції застосувати до правовідносин у цій справі позовну давність відповідно положень ч.4 ст. 267 ЦК України та відмовити в задоволенні позову на підставі її спливу на час подання позову. Проте даний факт проігноровано судом першої інстанції, що призвело до прийняття оскаржуваного рішення з грубим порушенням положень матеріального права та є самостійною підставою його скасування.

Крім того, 22 січня 2026 року представником відповідача подано апеляційну скаргу на додаткове рішення Путивльського районного суду Сумської області від 05 січня 2026 року, в якій вказує на те, що розмір правничої допомоги у сумі 8500,00 грн. є завищеним та необґрунтованим, оскільки представник позивачки не надав суду детального опису наданих робіт (послуг), що є підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу. Просить суд скасувати зазначене додаткове рішення та винести нове рішення, яким у задоволенні заявлених вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити у повному обсязі.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, їх позиція є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам законодавства оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає, з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи слідує, що 01 серпня 2007 року між сторонами було укладено договір оренди землі, за умовами якого позивачка передала відповідачу в оренду земельну ділянку площею 5,678 га, кадастровий номер :04:000:7727, яка знаходиться на території Козаченської сільської ради (за межами населеного пункту с. Козаче), строком на 20 років. Вказаний договір було зареєстрований в Путивльському ДЗК 01 серпня 2007 року за №49.

Відповідно до п.9 договору орендар повинен сплачувати позивачці орендну плату у формі та розмірі: 543 грн. 15 коп. на рік у натуральній формі за її собівартістю, але не вище риночних цін рослинницькою продукцією.

За п.10 цього договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Відповідно до п.13 вказаного договору розмір орендної плати переглядається кожного року у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках передбачених законом.

У відповідності до п.14 цього договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення.

За умовами п. 34 договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується в судовому порядку (а.с.12-13).

Крім того, 30 жовтня 2017 року між сторонами було укладено договір оренди землі, за умовами якого позивачка передала відповідачу в оренду земельну ділянку площею 0,9388 га, кадастровий номер :04:002:0239, яка знаходиться на території Козаченської сільської ради (за межами населеного пункту с. Козаче), строком на 20 років.

Відповідно до п.9 цього договору ССК «Ярославна» повинно сплачувати позивачці орендну плату у формі та розмірі 296 грн. 48 коп. на рік у натуральній формі за її собівартістю, але не вище риночних цін рослинницькою продукцією, яка використовується орендарем.

За умовами п.10 договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Відповідно до п.13 зазначеного договору розмір орендної плати переглядається кожного року у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках передбачених законом.

Згідно п.14 цього договору у раз невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 1% несплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 33 вказаного договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується в судовому порядку (а.с.14-15).

Згідно з актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 30 жовтня 2017 року та актом приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду від 30 жовтня 2017 року, були визначені межі земельної ділянки, що розташована на території Козаченської сільської ради Путивльського району Сумської області і належать ОСОБА_1 та проведена передача в оренду земельної ділянки площею 0,9388 га, кадастровий номер :04:002:0239 на території Козаченської сільської ради Путивльського району Сумської області ССК «Ярославна» (а.с. 16).

Зі змісту заяви-вимоги від 04 грудня 2023 року позивачка зверталась до відповідача з вимогою сплатити належну їй орендну плату за користування земельними ділянками згідно з договорами оренди землі та долучила реквізити для оплати (а.с.18).

У листі №74 від 26 лютого 2024 року відповідачем на адресу представника позивачки надано відповідь про те, що орендна плата за 2022 рік позивачці виплачена в повному обсязі.

За 2023 рік орендна плата позивачці нарахована згідно з договорами оренди, але не виплачена у зв`язку з постійними обстрілами території Козаченської сільської ради протягом 2022-2023 років, а також забрудненням території вибухонебезпечними предметами, тому кооператив не має змоги здійснювати господарську діяльність (а.с. 20).

Відповідно до листа Міжрегіонального Центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій України №77 01-205/77 10 від 30 січня 2024 року заходи з розмінування територій Путивльської міської та Новослобідської сільської територіальних громад Конотопського району Сумської області не здійснювалися (а.с. 22).

Згідно з листом Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №76/15-24 від 04 квітня 2024 року в Державному земельному кадастрі не зареєстровані заяви про внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до відомостей) про забруднення вибухонебезпечними предметами щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :04:002:0239 та :04:000:7727 (а.с. 24).

Крім того, листом Головного Управління Державної Податкової Служби у Сумській області ДПС України №15/18-28-24-0204 від 21 квітня 2025 року надано інформацію про те, що земельні ділянки площею 5,6776 га, кадастровий номер :04:000:7727 та площею 0,9388 га, кадастровий номер :04:002:0239 перебувають в оренді ССК «Ярославна», яке є платником єдиного податку четвертої групи, то вказані земельні ділянки, відповідно до п. 281.3 ст. 281 ПК України звільняються від оподаткування. Нарахування плати за землю ОСОБА_1 за вказані земельні ділянки не здійснюється.

Крім того, відповідно до податкової декларації ССК «Ярославна» задекларував використання земельних ділянок 5,6776 га, кадастровий номер :04:000:7727 та площею 0,9388 га, кадастровий номер :04:002:0239, проте виокремити нарахування податку по перелічених земельних ділянках неможливо (а.с.182-183).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач систематично не виконував обов`язку зі сплати орендної плати за договорами оренди землі, а саме не сплачував орендну плату у 2023-2024 роках, що є підставою для розірвання вказаних договорів. Також судом першої інстанції з відповідача на користь позивачки стягнуто 11444 грн. 01 коп., а саме: 5318 грн. 20 коп. заборгованості зі сплати орендної плати за 2023 рік; 637 грн. 13 коп. інфляційних втрат; 170 грн. 48 коп. 3% річних; 5318 грн. 20 коп. - заборгованості зі сплати орендної плати за 2024 рік.

Колегія суддів не погоджується з висновками місцевого суду щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків законодавець у пункті 1 частини другої статті 11 ЦК України вирізняє, зокрема, договори.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

У частині першій статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 ЦК України).

Правилами частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Отже, оренда землі є окремим випадком найму майна, загальні правила якого визначені приписами цивільного (приватного) права. Відповідно й законодавче регулювання підстав припинення права оренди землі складається з норм цивільного та земельного законодавства.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а приписи статей 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт (абзац п`ятий частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі»).

Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (частина друга статті 25 Закону України «Про оренду землі»).

Підстави припинення договору оренди землі - це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин.

Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Окрім іншого, позивачка у заяві про збільшення розміру позовних вимог посилалася на пункт «д» частини першої статті 141 ЗК України, вважаючи, що є підстави для припинення права користування ССК «Ярославна» спірною земельною ділянкою на праві оренди через систематичну (два роки поспіль) несплату останнім орендної плати.

Згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату», зокрема, орендної плати.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня2024 року у справі № 629/2698/23; постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23 (провадження № 12-19гс24) зазначено, що підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У цій справі з матеріалів справи вбачається, що 01 серпня 2007 року між позивачкою (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передає орендарю в оренду земельну ділянку площею 5,678 га, яка знаходиться на території Козаченської сільської ради (за межами населеного пункту с.Козаче), для вирощування товарної сільськогосподарської продукції, строком на 20 років.

Сторони визначили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 49377 грн.

Дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено; придбанням орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи - орендаря та в інших випадках передбачених законом (п.35 Договору).

Крім того, 30 жовтня 2017 року між сторонами було укладено договір оренди землі, за умовами якого позивачка передала відповідачу в оренду земельну ділянку площею 0,9388 га, яка знаходиться на території Козаченської сільської ради (за межами населеного пункту с. Козаче), строком на 20 років.

Сторони визначили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3706 грн.

Дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено; придбанням орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи орендаря та в інших випадках передбачених законом (п.34 Договору).

ССК «Ярославна» не сплачувало ОСОБА_1 орендну плату за земельні ділянки у 2023-2024 роках.

Звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивачка посилалася на систематичне порушення відповідачем строків сплати орендної плати за укладеними між нею та відповідачем договорами оренди землі за 2023-2024 роки. Зазначала, що відповідач взагалі не здійснював сплату орендної плати протягом указаного періоду, надавши розрахунок заборгованості, а саме: за 2023 рік - 18496,00 грн, за 2024 рік - 18496,00 грн.

24 лютого 2022 року розпочалося повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено військовий стан, який триває дотепер.

Судом встановлено, що спірні земельні ділянки розташовані на території Козаченської сільської ради (за межами населеного пункту с. Козаче), Путивльського району Сумської області.

З 01 березня 2023 року зазначений населений пункт віднесений до території можливих бойових дій. Зазначене підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376,зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, який є чинним.

На підтвердження обставин неможливості здійснення господарської діяльності на переданих в оренду земельних ділянках відповідачем було надано акти обстеження земельних ділянок №331.1 від 16 вересня 2022 рок, №330.1 від 16 вересня 2022 року, №332.1 від 20 вересня 2022, №339.1 від 20 вересня 2022 року, №427.1 від 12 жовтня 2022 року та 423.1 від 16 жовтня 2022 року, №165.1 від 11 квітня 2023 року, №165 від 11 квітня 2023 року, №177.1 від 18 квітня 2023 року, №179.1 від 18 квітня 2023 року, №436 від 24 жовтня 2023 року та №435 від 24 жовтня 2023 року, відповідно до змісту яких земельна ділянка площею 5,6776 га, передана в оренду ССК «Ярославна» на підставі договору від 1 серпня 2007 року та земельна ділянка площею 0,9388 га, передана в оренду ССК «Ярославна» на підставі договору від 30 жовтня 2017 року, входять до 5-кілометрової зони від Державного кордону України, на них розташовані фортифікаційні споруди, є потенційна загроза забруднення вибухонебезпечними предметами, а також через постійні обстріли, які загрожують життю та здоров`ю працівників, вказані земельні ділянки не можуть бути використані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 84-113).

З матеріалів справи слідує, що з початку повномасштабного вторгнення відповідач не має змоги використовувати земельні ділянки, що є предметом договорів, за цільовим призначення і вони ним не обробляються. Зазначене підтверджується листом Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 30 січня 2024 року, відповідно якого всі земельні ділянки розташовані у межах територій Путивльської міської ради та Новослобідської сільської територіальних громад Конотопського району Сумської області (до яких належать земельні ділянки, що є предметом договору) забруднені вибухонебезпечними предметами та їх розмінування до теперішнього часу здійснено не було.

Також інформація стосовно неможливості використанні вищезазначеної земельної ділянки підтверджена відомостями офіційного сервісу протимінної діяльності ДСНС України https:/mine.dsns.gov.ua, згідно яких на інтерактивній мапі відповідні зони зображено як зони з можливим забрудненням вибухонебезпечними речовинами (а.с. 110).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що земельні ділянки, що є предметом договорів оренди, можуть бути забруднені вибухонебезпечними речовинами та знаходяться в червоній зоні враховуючи той факт, що до червоної зони відносяться всі території Новослобідської та Путивльської громади.

Відповідно до частини 4 статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Згідно із приписами частини 6 статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

З наданих суду доказів встановлено, що спірні земельні ділянки, які є предметами договорів оренди, знаходяться на території можливих бойових дій, а також є потенційно небезпечними внаслідок реального ризику наявності на них вибухонебезпечних предметів.

Таким чином, неможливість використання предмета оренди за цільовим призначенням відповідно унеможливлює оплату за договором оренди земельної ділянки, на який опирається позивачка як на підставу для задоволення заявлених позовних вимог.

Отже, орендар не допустив умисне порушення умов договорів. Вина орендаря у несплаті орендної плати за 2023-2024 роки відсутня, а отже, відсутня й систематичність порушення строків сплати орендної плати.

Вказане виключає, у тому числі, наявність заявленої позивачкою підстави для розірвання договорів.

Як зазначалося, підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, як підстава позову, є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором.

Судом апеляційної інстанції, з урахуванням фактичних обставин справи, не встановлено систематичної несплати орендної плати з вини орендаря.

Враховуючи викладене, у спірних правовідносинах відсутні підстави для розірвання договору оренди землі в судовому порядку.

Такі висновки повністю узгоджуються з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 25 червня 2025 року у справі № 610/941/24.

Крім того, позивачка (орендодавець) посилалася на те, що відповідач (орендар) не виконав обов`язок зі сплати орендної плати за 2023-2024 роки.

Вирішуючи спір у частині вимог позивачки про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за договорами оренди землі, суд першої інстанції надав оцінку положенням укладених між сторонами договорів оренди землі, зробленому позивачкою розрахунку заборгованості, а також підзаконним нормативно-правовим актам, якими було затверджено відповідні методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення.

Суд першої інстанції зазначив, що посилання представника відповідача на те, що відсутність сплати орендної плати за 2023 рік роки сталося не з вини відповідача, а через те, що земельні ділянки не використовувалися за призначенням внаслідок неможливості ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є непереконливими, оскільки земельні ділянки власнику не повернуті і договір діяв на момент звернення до суду.

З такими висновками суду апеляційний суд погодитися не може, та вважає, що у відповідача відсутня вина за невиконання обов`язку зі сплати орендної плати за 2023-2024 роки, оскільки орендар не міг користуватися у цей час орендованим майном із незалежних від нього причин, а саме у зв`язку з тим, що земельні ділянки, розташовані на території Козаченської сільської ради (за межами населеного пункту с. Козаче), Путивльського району Сумської області, яка з 01 березня 2023 року віднесена до території можливих бойових дій, а також забрудненням цієї території вибухонебезпечними предметами, не використовуються відповідачем для здійснення господарської діяльності.

За таких обставин відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості зі сплати орендної плати за 2023-2024 роки та стягнення інфляційних втрат у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання з виплати орендної плати за 2024 рік та 3-х відсотків річних.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовну.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт в апеляційній скарзі просив також застосувати до правовідносин позовну давність відповідно положень ч.4 ст. 267 ЦК України та відмовити в задоволенні позову на підставі її спливу на час подання позову.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду справи колегія суддів дійшла до висновку про необґрунтованість заявлених позивачкою позовних вимог та наявність підстав для відмови у їх задоволенні, а тому не потребує з`ясуванню питання дотримання позивачкою строку звернення до суду з зазначеним позовом.

Додатковим рішенням від 05 січня 2026 року стягнуто з ССК «Ярославна» на користь ОСОБА_1 8500 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

У пункті 20 постанови Пленум Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 4 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Тобто, додаткове рішення суду, ухвалене у порядку статті 270 ЦПК України, є невід`ємною частиною основного рішення у справі по суті спору, та не може існувати окремо від нього.

Оскільки колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для скасування основного рішення суду з постановленням рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , додаткове рішення у зазначеній справі втратило силу, а тому його необхідно скасувати, оскільки воно не може існувати окремо від основного рішення у справі по суті спору.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а додаткове рішення місцевого суду підлягає скасуванню.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ССК «Ярославна» підлягає стягненню 2339 грн 19 коп. компенсації понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО СПОЖИВЧОГО КООПЕРАТИВУ «ЯРОСЛАВНА» задовольнити.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 04 грудня 2025 року у справі №584/821/24 скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО СПОЖИВЧОГО КООПЕРАТИВУ «ЯРОСЛАВНА» про розірвання договорів оренди та стягнення заборгованості з орендної плати відмовити.

Додаткове рішення Путивльського районного суду Сумської області від 05 січня 2026 року у справі №584/821/24 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО СПОЖИВЧОГО КООПЕРАТИВУ «ЯРОСЛАВНА» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2339 грн 19 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - А. П. Сидоренко

Судді: О. І. Собина

Д. В. Сізов