КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/11658/25

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4684/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Шум Л.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець Олена Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1437, вчинений 27.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 25 986,56 грн.(а.с. 2-7).

В обґрунтування позову зазначала, що 16.03.2018 року між позивачкою та ПАТ «БАНК ФОРВАРД» було укладено договір позики (кредиту) № 200132612.Отримані в позику кошти позивачкою було частково повернуто у відповідності до графіку погашення заборгованості, однак, частину боргу вона не змогла ліквідувати у зв`язку з фінансовими проблемами.

Протягом тривалого часу жодних звернень від кредитора їй не надходило, однак нещодавно усі наявні в позивачки карткові рахунки було заблоковано, з них почали списувати кошти.

Для з`ясування підстав блокування рахунків та стягнення з позивачки в примусовому порядку коштів, вона звернулась за правовою допомогою до адвоката Симоненка Т.В.

30.04.2025 року у відповідь на адвокатський запит її представника, приватним виконавцем Павелків Т.Л., було надано відповідь на запит до якої додано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 з кодом доступу до його матеріалів та супровідним листом, копію оферти на укладання кредиту, копію паспорту споживчого кредиту, копію виконавчого напису нотаріуса № 1437 від 27.02.2020 року.

Підставою для примусового стягнення з позивачки заборгованості в рамках згаданого вище виконавчого провадження став виконавчий напис нотаріуса № 1437 від 27.02.2020 року, винесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О.

Позивачка категорично заперечувала проти наявності у неї заборгованості в сумі 25 986, 56 грн. Зазначала, що виконавчий напис № 1437 від 27.02.2020 року було вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами.

Зауважувала, що при вчиненні виконавчого напису у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. були відсутні: докази отримання позивачем конкретної суми кредитних коштів, відомості про будь-яке погашення заборгованості, докази звернення кредитора до позивача як до боржника з вимогою ліквідувати заборгованість, виписка з банківського рахунку позивача, детальний розрахунок розміру заборгованості.

Відтак, у приватного нотаріуса не було підстав вважати, що розмір заборгованості позивача, а також сума штрафних санкцій та процентів є безспірними(а.с. 2-7).

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець О.О., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 27 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. і зареєстрований в реєстрі за № 1437 про стягнення на користь ПАТ «Банк Форвард» заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 200132612 від 16 березня 2018 року у розмірі 225 986, 56 грн.

Стягнуто з ПАТ «Банк Форвард» на користь ПАТ «Банк Форвард» судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн (а.с. 34-35).

Не погодившись із заочним рішенням районного суду, 18 листопада 2025 року представник АТ «Банк Форвард» - адвокат Козацька О.К. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову (а.с. 95-99).

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначала, що на підставі рішення Правління НБУ від 07.03.2023 № 90-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «БАНК ФОРВАРД» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.03.2023 № 276 «Про початок процедури ліквідації АТ «БАНК ФОРВАРД» та делегування повноважень ліквідатора банку, розпочата процедура ліквідації АТ «БАНК ФОРВАРД». Відповідно до рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.09.2023 року № 1140 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «БАНК ФОРВАРД» призначено Караченцева А.Ю. з 20 вересня 2023 року.

15.08.2024 було відступлено право вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за кредитними договорами, в тому числі і за Договором № 200132612 від 16.03.2018, шляхом купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав за результатами проведених електронних торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № GFD001-UA-801 від 29.07.2024.

У зв`язку із відступленням права вимоги в установленому законом порядку, з 15.08.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» не являється кредитором за кредитним договором № 200132612 від 16.03.2018 укладеного між ОСОБА_2 та АТ «БАНК ФОРВАРД» та не має підстав для обліку заборгованості за Договором на рахунках Банку.

У зв`язку з відступленням прав вимоги, Договір та інші документи в наявному у Банку обсязі, передані вищезазначеному Новому кредитору.

Таким чином, стягнення заборгованості за кредитним договором за виконавчим написом нотаріуса відбувається на користь правонаступника, а саме ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Розгляд справи без участі правонаступника та ухвалення рішення на користь позивача суттєвопозначитись на інтересах правонаступника, який не був стороною по справі.

Отже, на дату звернення до суду з позовною заявою, новим кредитором за кредитним договором № 200132612 від 16.03.2018 укладеного між ОСОБА_2 є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ».

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19).

Отже, якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача (в нашому випадку кредитором за кредитним договором є ТОВ ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ»)не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть (а.с. 85-89).

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Особи, які беруть участь у справі, до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази.

Так про розгляд справи апеляційним судом 05 березня 2026 року апелянт АТ «БАНК ФОРВАРД» та його представник - Козацька О.К., треті особи - приватний нотаріус Київського МНО Кравець О.О., приватний нотаріус виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. були сповіщені 25 грудня 2025 року, кожен окремо, повідомленнями до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень про що у справі є докази. Повідомлення позивача ОСОБА_1 повернулось із відміткою працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною нею адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаної особи до суду не надходили. Поряд з цим, про розгляд справи апеляційним судом 05 березня 2026 року позивач ОСОБА_1 була сповіщена 25 грудня 2025 року повідомленням її представника - адвоката Симоненко Т.В. до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення (а.с. 140-148).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16.03.2018 року між позивачкою та ПАТ «БАНК ФОРВАРД» було укладено договір позики (кредиту) № 200132612 (а.с. 13-15).

Судом встановлено, що 30.04.2025 року у відповідь на адвокатський запит представника позивачки, приватним виконавцем Павелків Т.Л., було надано відповідь на запит, до якої додано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 з кодом доступу до його матеріалів та супровідним листом, копію оферти на укладання кредиту, копію паспорту споживчого кредиту, копію виконавчого напису нотаріуса № 1437 від 27.02.2020 року (а.с. 13-19).

Підставою для примусового стягнення з позивачки заборгованості в рамках згаданого вище виконавчого провадження став виконавчий напис нотаріуса № 1437 від 27.02.2020 року, винесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. (а.с. 16).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказувала на те, що виконавчий напис вчинений із порушенням норм Закону, оскільки нотаріус не переконався в безспірності боргу та право вимоги не підтверджене належними доказами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги статті 88 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки належних документів, які б підтверджували безспірність заборгованості нотаріусу надано не було.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Частиною 2 ст.51 ЦПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати коло відповідачів у справі, предмет та підстави позову.

При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. за реєстровим номером 1437 від 27.02.2020 року, пред`явила вимоги до відповідача ПАТ «Банк Форвард» (а.с. 2-7).

Разом з тим, відповідач АТ «Банк Форвард» звертаючись до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення зазначав, що не є належним відповідачем у цій справі, оскільки ще15.08.2024 року було відступлено право вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за кредитними договорами, в тому числі і за Договором № 200132612 від 16.03.2018, шляхом купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав за результатами проведених електронних торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № GFD001-UA-801 від 29.07.2024. Відтак, на дату звернення до суду з позовною заявою, новим кредитором за кредитним договором № 200132612 від 16.03.2018 укладеного між ОСОБА_2 є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». До заяви про перегляд заочного рішення відповідач АТ «Банк Форвард» подав відповідні докази,копії: договору № GL1N426305/1 від 15 серпня 2024 року, укладеного між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»; витягу з реєстру договорів (Додаток № 1) (а.с. 41-67).

Вказані обставинивідповідач АТ «Банк Форвард» зазначав у поданій ним апеляційній скарзі. На підтвердження вказаних обставин АТ «Банк Форвард» до суду надав копії: договору № GL1N426305/1 від 15 серпня 2024 року, укладеного між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»; витягу з реєструдоговорів (Додаток № 1) (а.с. 93-95,96).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Таким чином, на час звернення позивача з даним позовом до районного суду суду(травень 2025 року) кредитором за договором позики (кредиту) № 200132612 було ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», а відтак належним відповідачем у даній справі мало б бути ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ».

Позивач у ході розгляду справи у суді першої інстанції не звертався до суду з клопотанням про заміну первісного відповідача належним відповідачем - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» або про залучення до участі його у справі як співвідповідача.

Отже, коло осіб - учасників справи позивач визначив з порушенням норм процесуального права.

Судом першої інстанції не постановлено ухвал про залучення до участі у справі ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» як відповідача або як третьої особи.

А тому, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Оскільки, встановлення належності відповідача й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а суд першої інстанції, а в даній справі не залучивналежного відповідача, який мав би бути учасником спірних матеріальних правовідносин, рішення районного суду підлягає скасуванню,.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що вказане не призведе до порушення прав позивача ОСОБА_1 , оскільки позивач може звернутися з даним позовом до належного відповідача.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» - задовольнити.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 вересня 2025 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець Олена Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 06 березня 2026 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов