У Х В А Л А

"09" березня 2026 р.

м. Київ

справа № 755/3332/25

провадження № 2-о/755/196/25

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., перевіривши додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177, 295 ЦПК України, по заяві ОСОБА_1 , Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання особи недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна,

УСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання особи недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна.

Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права. Для цього Цивільний процесуальний кодекс України покладає на суд обов`язок, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створювати необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Вивчивши матеріали поданої заяви, вважаю, що заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Крім того, за правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Згідно положення ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Разом з тим, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). (ч. 9 ст. 10 ЦПК України)

Таким чином, оскільки досліджувана заява про визнання особи недієздатною та встановлення опіки як і позовна заява згідно норм діючого процесуального законодавства України підлягає призначенню до судового розгляду, із ухваленням судового рішення за наслідками розгляду заяви по суті її вимог, то відповідно наявні підстави застосувати аналогію закону щодо форми та змісту поданої заяви, зокрема, відповідно до статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно п. 1, ч. 2, 5 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. У випадках, встановлених пунктами 1, 9 і 10 частини другої цієї статті, розгляд справ проводиться судом за обов`язковою участю адвоката особи, стосовно якої розглядається справа.

Відповідно до частини першої статті 299 Цивільного процесуального кодексу України, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Разом з тим, на виконання вищенаведених положень частини першої статті 299 ЦПК України, заявником не залучено до участі у розгляді справи в якості заінтересованої особи особи, щодо якої подано заяву про визнання особи недієздатною та встановлення опіки.

Крім того, згідно ч. 2 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 297 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Так, вивчивши зміст поданої заяви та долучені до неї копії документи, судом встановлено, що заявником на підтвердження обставин, зазначених у поданій заяві не долучено до заяви доказів проходження ОСОБА_2 лікування (госпіталізації) у Київській міській психоневрологічній лікарні № 2 (м. Київ, вул. Миропільська, 8) або у Державній установі «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», доказів перебування ОСОБА_2 на обліку у Київській міській психоневрологічній лікарні № 2 або у Державній установі «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України». У зв`язку із наявністю розладів психічного здоров`я та періодичного проходження лікування у відділеннях психоневрології ОСОБА_2 , відповідно, перебуває на обліку у психоневрологічній лікарні та має медичну картку, яка підлягає долученню до матеріалів справи задля проведення психіатричної експертизи у Державній установі «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

В заяві вказується на те, що ОСОБА_2 страждає на тяжке хронічне захворювання. Проте, зі змісту заяви не вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікаря психіатра у м. Києві.

Таким чином, на виконання вимоги суду у порядку ч. 2 ст. 294 ЦПК України заявником має бути надано до суду медичну картку психоневрологічній лікарні щодо ОСОБА_2 , задля забезпечення проведення психіатричної експертизи

Згідно зі ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Положеннями ст. 63 ЦК України закріплено, зокрема, що опікун або піклувальник призначаються з урахуванням можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке має відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, бути подане в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування повинен якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Відповідно до висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 04 грудня 2024 року у справі № 634/1126/23: «Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно застосував ч. 4 ст. 63 ЦК України, яка приписує ураховувати можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника, та не задовольнив вимогу заявника про призначення його опікуном над недієздатним сином, керуючись насамперед інтересами недієздатного. Заявник зараз проходить військову службу в ЗСУ, має відрядження, у свою чергу його син є особою з інвалідністю з дитинства ІІ групи, виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі помірної розумової відсталості, за своїм станом здоров`я не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, він потребує постійного щоденного стороннього догляду, якого заявник на цей час не зможе забезпечити в повному обсязі.»

Разом з тим, як убачається із поданої заяви, заявник є учасником бойових дій, наразі в Державі діє воєнний стан, однак заявником не надано доказів звернення до Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві із заявою щодо доцільності визнання ОСОБА_2 недієздатною особою та про доцільність призначення заявника опікуном над ОСОБА_2 , у разі визнання останнього недієздатним, ураховуючи правову позицію Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі № 634/1126/23, яка приписує ураховувати можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 298 Цивільного процесуального кодексу України, суд для встановлення психічного стану особи призначає судово-психіатричну експертизу лише за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я такої особи.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Визнання громадянина недієздатним можливо за умови, що воно викликає певні правові наслідки. У тих випадках, коли психічно хвора особа не є небезпечною, визнання її недієздатною є порушенням його прав, що передбачено Європейською конвенцією про права людини від 4 листопада 1950 р. (ст. ст. 5-9 розділ 1).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 175, 177, 185, 258-261, 294, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання особи недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна - залишити без руху.

Встановити заявнику строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.І. Галаган