Провадження № 2-н/932/3356/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

05 березня 2026 року м. Дніпро

Суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра Юдіна Н.М., розглянувши заяву Обласного комунального підприємства «ДОНЕЦЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИЛА:

Заявник звернувся до суду та просить видати судовий наказ про стягнення з боржників заборгованості за теплову енергію в сумі 11 986,30 грн за період з 01.11.2022 до 30.06.2025 та заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 881,82 грн за період з 01.11.2022 до 30.06.2025 у солідарному порядку, за адресою надання послуг з постачання теплової енергії: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з відповіді Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради, яка надійшла на адресу суду 24.02.2026, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 375653867, яка була долучена стягувачем до заяви, об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 із часткою власності 1/5, та ОСОБА_1 , частка власності 4/5.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно зі ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 3 ч.1 ст.161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних нарахованих заявником на суму заборгованості.

Наказне провадження один із видів проваджень цивільного судочинства, у якому без розгляду справи по суті на підставі безспірних вимог та доказів, поданих заявником, видається судовий наказ, згідно з яким з боржника стягуються грошові кошти.

Законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження.

Так, відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Верховний Суд в постанові 28.11.2018 у справі №461/14558/14-ц зазначив, що «переглядаючи справу, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки вказана квартира є спільною сумісною власністю відповідачів без визначених часток, заборгованість, яку останні допустили, підлягає стягненню в солідарному порядку, і лише в разі визначення часток, кожен з власників відповідав би за наявну заборгованість пропорційно до своєї частки в квартирі».

Стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги покладається на кожного із співвласників відповідно до належної їм частки. Кожен із співвласників повинен нести відповідальність відповідно до належних їм часток.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Приймаючи до уваги викладене, та зважаючи, що вимоги за якими видаються судовий наказ мають бути безспірними, у видачі судового наказу слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 167-168 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Обласного комунального підприємства «ДОНЕЦЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за абонентське обслуговування за період від 01.11.2022 до 30.06.2025 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Одночасно роз`яснити заявнику, що відмова у видачу судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 21, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.М. Юдіна