Провадження № 2-др/638/48/26
09 березня 2026 року Шевечнківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Семіряд І.В.,
за участю секретаря Дудка Є.М.,
представника стягувача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Шевченківського районного суду міста Харкова заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_2 , державний виконавець: Основ`янсько- Слобідський відділ державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «Про визнання протиправної бездіяльності»,-
26.02.2026 протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду заяву про ухвалення додаткового рішення передано в провадження судді Семіряд І.В.
Боржник ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що скарга була подана на дії державного виконавця, тому витрати повинні бути стягнуті з відділу виконавчої служби, а не з нього.
Представник Основ`янсько- Слобідський відділ державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не прибув, про день та час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не сповістив, заперечень проти заяви не подано.
Суд, вислухавши представника стягувача, боржника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 16.01.2026 каргу ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_2 , державний виконавець: Основ`янсько- Слобідський відділ державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «Про визнання протиправної бездіяльності» задоволено. Визнано дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дудка А. такими, що не відповідають закону (є неправомірними) щодо складання розрахунку заборгованості та визначення розміру доходу боржника у виконавчому провадженні №77105163. Зобов`язано державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дудка А. та/або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби зробити перерахунок заборгованості по аліментам (новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів) у виконавчому проваджені №77105163, враховуючи дані розміру доходу зафіксованого у довідці ОК-5 щодо ОСОБА_2 . Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, державний виконавець Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та/або іншу посадова особа органу державної виконавчої служби повинен повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.
12.02.2026 зазначена ухвала оскаржена до Харківського апеляційного суду Основ`янсько- Слобідський відділ державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді регламентовано в пункті 1 частини третьої статті 133 ЦПК України.
Згідно із частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини третя, четверта статті 137 ЦПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування (правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18)).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Як вбачається з матеріалів справи інтереси стягувача ОСОБА_3 у суді представляла адвокат Багмет К.Е. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги №23 від 04.07.2025, ордеру.
Відповідно до п. 1.1 договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання на надання необхідної правової допомоги клієнту ОСОБА_3 з приводу її представництва та захисту її прав та інтересів у судах всіх юрисдикцій, всіх ланок, в т.ч., але не виключно у судах першої та апеляційної інстанції, тощо.
Згідно з п. 2.1 договору за виконання послуг адвокату сплачується гонорар, який розраховується виходячи з фактичного витраченого адвокатом часу, артості години роботи адвоката визначається враховуючи Рішення №13/1/7 Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021.
В судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_3 ще не проведено розрахунку за надані послуги.
Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Суд вважає, що розмір гонорару адвоката, визначений відповідачем під час розгляду справи у суді, зважаючи на складність справи, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, є співмірним.
При цьому, заперечення Основ`янсько- Слобідський відділ державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїщодо неспівмірності наданих послуг не надходили.
Окрім того, представником стягувача заявлено клопотання про поновлення строку звернення з зазначеною заявою, яке обгрунтоване тим, що представник позивача у скарзі зазначає, що перебувала у відрядження, а тому не мала змоги підписати акт виконаних робіт із ОСОБА_3 окрім того, не мала змогу брати участь у судовому засіданні, оскільки перебувала закордоном, а вхід до ЄСІТС через іноземні провайдери та за іноземними номерами телефону неможливий.
Суд вважає, що строк звернення з заявою про ухвалення додаткового рішення підлягає поновленню, оскільки представником відповідач доведено, що строк звернення пропущено з поважних причин.
Керуючись ст. ст. 133,134,137,140,141,142,246,270 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_2 , державний виконавець: Основ`янсько- Слобідський відділ державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «Про визнання протиправної бездіяльності» задовольнити.
Поновити ОСОБА_3 строк звернення з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_2 , державний виконавець: Основ`янсько- Слобідський відділ державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «Про визнання протиправної бездіяльності».
До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ І.В. СЕМІРЯД