Провадження № 2-з/522/86/26
УХВАЛА

26 лютого 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судових засідань Коновал Д. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення доказів до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою, в якій, з посиланням на ч. 4 ст. 84 ЦПК України та ч. 4 ст. 116 ЦПК України, просить витребувати у приватного нотаріуса Машкіної Н. О. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також витребувати у Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради або від іншого територіального органу, до повноважень якого входять питання реєстрації останнього місця проживання померлого ОСОБА_1 інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем ( АДРЕСА_1 ) станом на дату смерті ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позичальник позивача - ОСОБА_1 . На момент смерті останній не виконав взятих на себе зобов`язань за кредитним договором та залишилася несплаченою заборгованість в сумі 67 110 грн. Банк звернувся з претензією кредитора до Малиновської державної нотаріальної контори, яку направлено нотаріусом за належністю. 05.02.2025 Банк звернувся з претензією кредитора до приватного нотаріуса Машкіної Н. О., яка листами від 21.01.2025 та 18.02.2025 відмовила Банку у наданні інформації про спадкоємців ОСОБА_1 .

Наразі заявник має намір звернутися до суду з позовом до спадкоємців померлого ОСОБА_1 , проте банку не відома інформація про коло спадкоємців, тому заявник звернувся до суду з даною заявою.

Зазначає, що без інформації про спадкоємців, у тому числі тих, хто проживав за адресою останнього місця реєстрації проживання померлого позичальника Банк позбавлений можливості захистити свої права та інтереси у судовому порядку, адже пред`явлення позову до невідомих осіб не допускається.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2025 заяву АТ КБ «ПриватБанк» повернуто заявнику на підставі ч. 4 ст. 117 ЦПК України.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24.12.2025 ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2025 скасовано, справу за завою АТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення доказів до подання позовної заяви направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2026 прийнято до розгляду заяву АТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення доказів до подання позовної заяви, призначено судове засідання.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, у заяві про забезпечення доказів просив здійснити її розгляд без участі його представника.

Дослідивши заяву про забезпечення доказів до подання позовної заяви, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 4 ст. 84 суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1- 3 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

За змістом наведених норм обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Згідно з вимогами пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати та зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення, потрібні для вирішення справи, але, насамперед, спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 9901/845/18.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність тощо).

Надавши юридичну оцінку заяві АТ КБ «Приватбанк» про забезпечення доказів, з урахуванням викладених у ній обставин, суд дійшов висновку, що остання не відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 116 ЦПК України, не містить обґрунтувань та доказів на підтвердження наявності ризиків чи загроз того, що докази, про забезпечення яких порушує питання заявник, можуть бути втрачені або їх збирання або подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Заявник у заяві не обгрунтовував наявності підстав, визначених ч. 1 ст. 116 ЦПК України, а підставою звернення з такою заявою фактично визначив лише те, що ці документи можуть бути отримані виключно за рішенням суду, що не є підставою для забезпечення доказів у розумінні ст. 116 ЦПК України.

Також посилання заявника на те, що відомості, про витребування яких він просить, є необхідними для оформлення майбутньої позовної заяви у відповідності до вимог ст. 175 ЦПК України, не є підставою для забезпечення доказів у порядку статей 116-118 ЦПК України.

Таким чином, заявником не обґрунтовано та не доведено підстав для забезпечення доказів у порядку статей 116-118 ЦПК України.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що заява АТ КБ «Приватбанк» про забезпечення доказів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 116 -118, 260-261, 263, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення доказів до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА