Єдиний унікальний номер 317/5880/24
Провадження № 2-п/317/7/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

за участі:

секретаря судового засідання Сидоренка І.О.

позивача (у режимі відеоконференції) ОСОБА_1

представника позивача (у режимі відеоконференції) ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 14.05.2025 у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 14.05.2025 частково задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, стягнуто з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 210139 грн. 75 коп., судовий збір у розмірі 1681грн. 12 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6778 грн.грн. 60 коп.

Відповідач через свого представника, адвоката Єренка Д.В., звернувся до суду із заявою про перегляд зазначеного заочного рішення та просить скасувати його й призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Заява від імені відповідача ОСОБА_4 підписана його представником, адвокатом Єренком Д.В.

Заява вмотивована тим, що у провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебувала справа № 317/5880/24. Запорізьким районним судом Запорізької області 14.05.2025 було винесено заочне рішення відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 210139 грн. 75 коп., судовий збір у розмірі 1681грн. 12 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6778 грн.грн. 60 коп. У подальшому за наслідками розгляду апеляційної скарги позивача рішення 24.09.2025 набрало законної сили. Повний текст рішення суду відповідачем не було отримано. Про час та день розгляду справи відповідачу не було відомо, адже повістки про виклик до суду так і не були отримані відповідно до вимог ЦПК України чинного на день винесення рішення судом. Із заочним рішенням заявник категорично не погоджується, оскільки вважає, що обставини справи встановлені не у повному обсязі та таким чином, що не відповідає діючому законодавству.

Об`єкт поштового зв`язку зобов`язаний був доставити судову повістку за адресою, яка була зазначена в листі. У випадку невручення листа оператор зобов`язаний зазначити причину невручення. Проте у листах, які містяться в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які відомості, щодо намагання вручити листи адресату, тобто відповідачу, та які-небудь причини невручення судової повістки. Невиконання вимог оператора поштового зв`язку щодо вручення судової повістки призвели до порушення права відповідача на судовий захист. Відповідач фактично не був повідомлений належним чином про час та дату судових засідань.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є:

день вручення судової повістки під розписку;

день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Жодна з вищезазначених обставин не була наявна при винесенні заочного рішення, а тому є всі підстави вважати, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, що є однією з підстав скасування заочного рішення.

Жодного судового рішення у даній справі відповідачем отримано не було. Відповідач фактично був позбавлений судового захисту, не був обізнаний про час та місце розгляду справи, не міг ознайомитись з позовом та додатками до нього, надати свої заперечення та належні письмові докази в спростування обґрунтування доводів позивача, скористатись правовою допомогою.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 13.05.2024 з вини ОСОБА_4 , було завдано шкоду автомобілю марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2024 по справі №199/4448/24 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. В якості доказів завданого матеріального збитку відповідач надав висновок судового експерта-автотоварознавця про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 11.06.2024, виконаного судовим експертом-автотоварознавцем Крутінь В.І. Ознайомившись з вказаним висновком відповідач вважає, що його було винесено з порушенням вимог чинного законодавства.

У висновку експерт зазначає, що огляд транспортного засобу проводився за участі позивача та представника страхової компанії «Княжа». Відповідача ніхто не запрошував, він був позбавлений змоги ставити питання на розгляд експерта та бути присутнім при огляді, робити зауваження. У дослідній частині експерт зазначав про ринкову вартість автомобіля до настання ДТП вказавши суму у розмірі 528477,81 грн., суму відновлюваного ремонту 762640,53 грн., вартість автомобіля після ДТП (залишки) 165338,06 грн. З вказаними показниками відповідач не згодний з огляду на наступне. Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-218004055 від 20.11.2023. Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до страхової компанії 20.05.2024. Страхова компанія зробила огляд транспортного засобу 30.05.2024, тобто в межах строку, визначеного законом. За наслідками такого огляду було винесено розрахунок страхового відшкодування. Відповідно до вказаного розрахунку встановлено, що ринкова вартість транспортного засобу до ДТП становить 509030,46 грн., вартість залишків становить 254515,00 грн.

Підстав для неприйняття розрахунку страхової компанії немає, також відсутні будь-які заперечення з боку позивача, що стосувались його незгоди з даним розрахунком. Розрахунки, які були зазначені в експертизі, яку було надано позивачем, значно відрізняються від сум, які було надано страховою компанією, що є підставою для зменшення розміру стягнутих з відповідача сум. Так, судом було зроблено висновок, що ремонт транспортного засобу є економічно необґрунтований. Тобто сума, яка підлягає стягненню значно нижче, ніж сума яку фактично було стягнуто з позивача. Для підтвердження цього факту позивач у випадку скасування заочного рішення скористається своїм правом та подасть до суду клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ позивача.

Окрім того, відповідач не погоджується з тим, що з відповідача додатково було стягнуто вартість висновку судового експерта-автотоварознавця про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 11.06.2024 у розмірі 7000,00 грн., виходячи з наступного.

Страхова компанія визначила усі необхідні дії з оцінки матеріального збитку, жодних зауважень з боку позивача на оцінку не поступало. Окрім того, і в наданих розрахунках страхової компанії, і у висновку експерта позивача визначено, що автомобіль є фізично знищеним, а тому відшкодуванню підлягає сума, як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Тобто обидва розрахунки підтвердили одну й ту ж обставину, проте не дивлячись на це позивач замовляє ще один розрахунок, витрачає на нього 7000,00 грн. та намагається стягнути їх з відповідача, хоча ці грошові кошти не підлягають відшкодування відповідно до вимог закону. Тільки у випадку, якщо страхова компанія не здійснила необхідних дій з приводу огляду КТЗ, позивач міг залучити власного експерта, а відшкодування витрат на експерта вже проводити з страхової компанії, аж ніяк не з позивача.

Висновки суду, викладені в заочному рішенні, є передчасними та встановленими не у повному обсязі, а відтак заочне рішення є такими, що підлягає скасуванню, а справа призначена до розгляду в загальному порядку.

У судовому засіданні представник відповідача, адвокат Єренко Д.В., підтримав заяву про перегляд заочного рішення, просив задовольнити, скасувати рішення суду й призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача, адвокат Старовойтова О.Е., просила залишити без задоволення заяву про перегляд заочного рішення. Свою позицію обґрунтувала тим, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/2092. Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 по справі № 753/21177/16-ц, від 30.06.2020 по справі № 200/12295/17, від 03.06.2021 по справі № 461/2217/19. Оцінка майна має здійснюватися з урахуванням Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, яким визначено загальні засади. Відповідно до п. 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Разом із цим, відповідно до п. 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення тощо. Розрахунок страхового відшкодування не відповідає викладеним вище вимогам та не може вважатися належним та допустимим доказом на відміну від висновку експерта, який був наданий позивачем в якості обґрунтування заявлених позовних вимог. Окрім того, розрахунок страхового відшкодування не містить даних щодо обізнаності особи, яка його зробила, про кримінальну відповідальність згідно закону.

Відповідно до висновку експерта огляд експертом транспортного засобу проводився 30.05.2024 у присутності представника ПрАТ «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та жодних заяв, заперечень або зауважень від нього не надходило. Зазначений факт підтверджується у заяві про скасування заочного рішення.

Як зазначено в постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17, від 20.03.2018 у справі № 911/482/17, від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17, від 06.07.2018 у справі № 924/675/17.

Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 у справі № 911/482/17 виклав правову позицію, відповідно до якої, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Доводи сторони відповідача про те, що представника відповідача не було викликано для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу для проведення автотоварознавчої експертизи є необґрунтованими, оскільки відповідач не навів об`єктивного підтвердження того, що його відсутність під час огляду пошкодженого під час ДТП автомобіля призвела до неправомірності наведених у висновку розрахунків. Наведені посилання носять характер припущень, що не можуть бути оцінені та враховані судом. Присутність заінтересованих осіб, згідно п. 5.2. Методики, не є імперативною вимогою, а забезпечується лише у разі наявності відповідної потреби, при цьому відповідачем не наведено об`єктивного підтвердження того, що його відсутність під час огляду пошкодженого під час ДТП автомобіля призвела до неправомірності наведених у висновку експерта розрахунків.

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, зробленими у постанові від 23.11.2020 у справі № 643/10751/16-ц (провадження № 61-17704св19).

Таким чином, наданий позивачем висновок експерта є належним та допустимим доказом у справі.

Стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи є законним та обґрунтованим.

Також заочне рішення суду першої інстанції було предметом розгляду в апеляційній інстанції, та судом апеляційної інстанції зазначено, що, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно з вимогами ст. 76-78, 81, 89, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Позивач ОСОБА_5 підтримав позицію свого представника, просив залишити без задоволення заяву про перегляд заочного рішення.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення та матеріали справи у межах вирішуваних питань, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 01.12.2025 частково задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, стягнуто з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 210139 грн. 75 коп., судовий збір у розмірі 1681 грн. 12 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6778 грн. грн. 60 коп.

У відповідності до ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Частиною першою статті 288 ЦПК України встановлено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 06.12.2024 прийнято позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, призначено підготовче засідання на 11 год. 30 хв. 25.12.2024.

25.12.2024 підготовче засідання було відкладено на 10 год. 00 хв. 05.02.2025 у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Поштове відправлення із позовом з додатками, ухвалою від 06.12.2024 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження та судовою повісткою на 11 год. 30 хв. 25.12.2024 повернулось до суду не отриманим відповідачем 06.01.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 05.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.02.2025 о 13 год. 00 хв.

При цьому, відповідач був повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення підготовчого засідання. Поштове відправлення із судовою повісткою на 10 год. 00 хв. 05.02.2025 повернулось до суду не отриманим відповідачем 30.01.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Надалі судові засідання призначались неодноразово, а саме: на 13 год. 00 хв. 27.02.2025; на 14 год. 00 хв. 27.03.2025; на 13 год. 00 хв. 16.04.2025; на 09 год. 00 хв. 14.05.2025.

Поштове відправлення із судовою повісткою на 13 год. 00 хв. 27.02.2025 повернулось до суду не отриманим відповідачем 17.03.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Поштове відправлення із судовою повісткою на 14 год. 00 хв. 27.03.2025 повернулось до суду не отриманим відповідачем 31.03.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Поштове відправлення із судовою повісткою на 13 год. 00 хв. 16.04.2025 повернулось до суду не отриманим відповідачем 17.04.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Поштове відправлення із судовою повісткою на 09 год. 00 хв. 14.05.2025 повернулось до суду не отриманим відповідачем 05.05.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Отже, 14.05.2025 у розумінні Цивільного процесуального кодексу України відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Надалі судом відповідачу було направлено ухвалене заочне рішення суду від 14.05.2025, яке не було отримано відповідачем. Поштове відправлення із судовим рішенням повернулось до суду не отриманим відповідачем з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 2 а.с. 85).

Отже, судові виклики та направлення судового рішення були вчинені відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Жодних обґрунтованих обставин, які перешкодили відповідачу отримувати повістки, у заяві не зазначено.

Щодо посилань відповідача на інші обставини, які, на його думку, є підставою для скасування заочного рішення, то суд констатує, що звертаючись із заявою про перегляд заочного рішення, заявник не надав доказів на спростування обставин, які покладені в основу судового рішення. Фактично позиція заявника зводиться до переоцінки доказів, які містяться в матеріалах справи, оцінку яким суд дав при ухваленні заочного рішення.

За вказаних обставин відсутні підстави вважати, що обставини, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. 287-288 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 14.05.2025 у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала суду складена 05.03.2026.

Суддя Д.І. Сакоян