Справа №286/3763/25 2-з/760/116/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Ішуніна Л. М., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Мартиненка Володимира Олександровича, про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, поділ майна та визнання права власності на частину майна в порядку поділу майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Овруцького районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, поділ майна та визнання права власності на частину майна в порядку поділу майна подружжя.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2025 року вищевказану заяву передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

05 лютого 2026 року через підсистему Електронний суд від Мартиненка В. О. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про забезпечення позову, яка була передана головуючому судді у справі 23 лютого 2026 року.

Заява мотивована тим, що вона звернулася до суду з позовом про поділ майна, предметом якого є спільне сумісне майно, а саме: будинковолодіння, що складається з житлового будинку з прибудовами, з надвірними будівлями та спорудами, яке розташоване за адресами: АДРЕСА_1 ; дві будівлі за адресою: АДРЕСА_2 та мотоцикл Harley Davidson XL 883, 883 куб. см., 1992 року випуску, № шасі НОМЕР_1 . Позивач зазначає, що існує реальний ризик, що відповідач може реалізувати право на відчуження вказаного спільного сумісного майна до вирішення спору по суті, що призведе до втрати предмета спору.

Враховуючи викладене, існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову, відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України, розглянута без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, суд дійшов до такого висновку.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Виходячи з зазначених норм чинного законодавства України, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. (постанова Верховного Суду від 04.06.2020 р. у справі № 200/12227/17).

Такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Отже, необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову між сторонами є поділ спільного сумісного майна. Ціна позову становить 8 000 000 грн.

В заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на будинковолодіння, яке розташоване за адресами: АДРЕСА_1 , житлових будинків, загальною площею 100 кв. м та 50 кв. м, які розиашовані за адресою: АДРЕСА_2 та мотоцикл Harley Davidson XL 883, 883 куб. см., 1992 року випуску, № шасі НОМЕР_1 .

Заявник, посилається на те, що накладення арешту на вказане майно є обгрунтованим та необхідним заходом спрямованим на збереження предмета спору. Крім того, існує реальний ризик, що відповідач може реалізувати право на відчуження вказаного спільного сумісного майна до вирішення спору по суті, що призведе до втрати предмета спору.

Однак заявник заявник не надає суду доказів, які б підтверджували обставини на які він посилається, а саме: докази належності відповідачу на праві власності будинковолодіння, яке розташоване за адресами: АДРЕСА_1 , житлових будинків, загальною площею 100 кв. м та 50 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та мотоциклу Harley Davidson XL 883, 883 куб. см., 1992 року випуску, № шасі НОМЕР_1 .

Крім того, не надано будь-яких належних доказів, що відповідачем вчиняються будь-які підготовчі дії щодо відчуження вказаного майна.

Саме з цією метою положеннями частини першої статті 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За таких обставин, законодавством передбачений обов`язок зазначення в заяві про забезпечення позову інших відомостей, необхідних для забезпечення позову.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 149-154,157,353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Мартиненка Володимира Олександровича, про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, поділ майна та визнання права власності на частину майна в порядку поділу майна подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. М. Ішуніна