Справа № 274/7892/25
Провадження № 2/0274/1023/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"05" березня 2026 р. м. Бердичів
БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Айрапетян А.А,,
учасники справи присутні у судовому засіданні:
позивачка ОСОБА_1 ( в режимі відеоконференції)
представник позивачки - адвокат Кучер Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог : Бердичівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, військова частина НОМЕР_1 про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дітей, -
10.11.2025 ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Кучер Г. М., через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом, у якому, долучивши заяву про виправлення описки у даті народження ОСОБА_3 , просить:
- визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України;
- внести зміни до актового запису № 534 про народження дитини ОСОБА_3 , міста Бердичів Житомирської області, складеного 11.07.2017 Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, зазначивши в графі «батько» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », по батькові та ім`я залишити без змін;
- внести зміни до актового запису № 372 про народження дитини ОСОБА_4 , громадянина України уродженця міста Бердичів Житомирської області, складеного 14.06.2019 року Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, зазначивши в графі «батько» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », по батькові та ім`я залишити без змін;
- внести зміни до актового запису № 499 про народження дитини ОСОБА_5 , громадянина України уродженця міста Бердичів Житомирської області, складеного року Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), зазначивши в графі «батько» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », по батькові та ім`я залишити без змін.
Короткий виклад доводів позову
Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 з 10.03.2016 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 .
Відносини між ними розпочалися ще під час навчання у Бердичівському вищому професійному училищі № 33, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, село Великі Низгірці. Після закінчення училища вони продовжували зустрічатися, а з червня 2016 року, провівши разом відпустку в місті Одеса, повернулися та почали проживали разом у родичів ОСОБА_8 в селищі Садове, Хмільницького району Вінницької області, з вересня 2016 року, проживали в місті Бердичеві Житомирської області разом із матір`ю та сестрою позивача.
Таким чином, з 2016 року позивач з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, під час спільного проживання у них народилися діти. У будь-якому зареєстрованому шлюбі з іншою особою не перебував.
Від спільного проживання у них народилися діти: ІНФОРМАЦІЯ_5 син - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 син - ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_7 син - ОСОБА_5 .
Так як батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі, записи про народження дітей було здійснено зі слів матері за її прізвищем ОСОБА_6 , а по батькові ОСОБА_8 - за її вказівкою, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
Після народження дітей позивач з відповідачем проживали в місті Козятині, Вінницької області на орендованій квартирі, пізніше в селі Озадівка, що підтверджується довідкою від 14.07.205 року № 134, виданою Озадівським старостинським округом № 8 Райгородської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.
Відповідач в юному віці залишився сиротою, не мав фінансової допомоги та будь - якої сторонньої допомоги, матеріальний стан сім`ї був дуже важкий, він працював та намагався забезпечувати сім`ю, однак фінансово ледь витягували на їжу та одяг, засоби гігієни, а діти росли, хворіли та потребували значних фінансових витрат.
У жовтня 2021 року ними було прийнято спільне рішення про те, що позивач поїде за кордон до Австрії, на два місяці, для того, щоб заробити грошей на потреби сім`ї та на невелике весілля, так як з початку стосунків мріяли про одруження та весілля, щоб позивач одягла весільне плаття та фату.
Діти залишилися проживати з батьком в Україні, через два місяці позивач повернулася до України і у січні 2022 року знову поїхала до Австрії. 24 лютого 2022 року, після початку повномасштабного вторгнення росії на територію України, прийняли спільне рішення евакуювати дітей за кордон та відповідач вивіз дітей разом з матір`ю позивача до кордону та вони переїхали проживати до Австрії, де і знаходяться на теперішній час.
Відтоді позивач з чоловіком постійно підтримували зв`язок через дзвінки та відео.
У 2025 році відповідач прийняв рішення піти на військову службу до Збройних Сил України.
З початку проходження військової служби відповідачем було власноручно заповнено соціально демографічну карту військовослужбовця, в графі діти якої, вказав - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
У квітні 2025 року позивач та відповідач подали спільну заяву про державну реєстрацію шлюбу через додаток «ДІЯ», «Шлюб онлайн», однак найближча доступна дата для реєстрації шлюбу, була 16 червня 2025 року.
Однак 09 червня 2025 року солдат ОСОБА_2 , зник безвісти, поблизу населеного пункту Попів Яр, Краматорського району, Донецької області, що підтверджується повідомленням про зникнення безвісти від 19.06.2025 року, ІНФОРМАЦІЯ_9 ( першого відділу).
Орган, який проводить розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин - Відділення поліції №2 (м. Козятин) Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.
До моменту зникнення безвісти відповідач визнавав себе батьком дітей, не заперечував цього факту жодними своїми діями, підтримував дружину та радів коли дізнавався новину про кожну її вагітність, приймав участь у партнерських пологах, забирав їх з пологового будинку, приймав активну участь у житті дітей, враховуючи, що його батьки рано пішли з життя, для своїх дітей, як батько робив усе, що було в його силах, вкладав їх спати, співав колискові, годував їх та займалася вихованням, надавав матеріальну допомогу, проявляв постійну турботу, любов та увагу, коли позивач в жовтні 2021 року поїхала закордон заміняв їм і матір, постійно цілодобово був з дітьми, піклувався про них, матеріально забезпечував, всебічно сприяв їх фізичному та моральному розвитку.
Також уже під час війни відповідач хотів змінити в актових записах про народження дітей інформацію про нього, як про батька, тобто, визнати батьківство щодо своїх дітей, однак, так як цього потребувало подання спільної заяви батька та матері, а позивач перебувала за кордоном, не зміг фізично цього зробити, і надалі події розвивалися таким чином, що вони не встигли цього зробити.
Діти люблять і знають його як свого єдиного рідного батька, вони з моменту народження дуже схожі на нього, і все це свідчить про те, що батьком дітей є ОСОБА_2 .
Відзив на позовну заяву не надходив.
Від представника третьої особи без самостійних вимог - військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 надійшли письмові пояснення у яких позов просив вирішити на розсуд суду. Зазначено, що Військова частина НОМЕР_1 вважає, що позивачем наразі не надано належних та допустимих доказів батьківства відповідача відносно ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Лише свідчення позивача та співпадіння по-батькові дітей із іменем відповідача не є достатніми доказами батьківства відповідача.
Вважають, що єдиним належним та допустимим доказом може бути лише висновок молекулярно-генетичної експертизи ДНК, яка наразі не проведена.
Від представника третьої особи без самостійних вимог Бердичівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшли письмові пояснення, у який позовні вимоги визнаються.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі
Ухвалою судді від 17.11.2025 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою судді від 02.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито загальне позовне провадження
Ухвалою суду від 26.01.2026 підготовче провадження закрито.
За згоди позивачки судом постановлено протокольну ухвалу від 27.02.2026 про заочний розгляд справи.
У судовому засіданні позивачка підтримала позов та пояснила, що у неї та ОСОБА_11 є троє дітей. Діти не зареєстровані на нього, але фактично вони його біологічні діти. Він не відмовлявся і визнавав своїх дітей.
Вони познайомились із ОСОБА_12 ще у 2016 році. На час зачаття першої дитини вони були в неї в будинку. У 2017 році народився ОСОБА_13 . ОСОБА_8 на той час проходив практику, мав кошти, купував речі дитині. У них буди партнерські пологи. У 2018 році дізналися про другу вагітність. Вирішили залишити дитину. У 2019 році у них народився ОСОБА_14 . На пологах ОСОБА_8 не був, оскільки він був вдома з ОСОБА_13 . У 2020 році у них народився ОСОБА_15 . Тоді був карантин, тому ОСОБА_8 не був присутній на пологах. Але завжди їх забирав. Вони проживали спільно із 2016 року. Спочатку у її батьків в с. Озадівка, якийсь час жили і в Козятині на орендованій квартирі і в м. Бердичеві. Із 2020 до 2022 року вони проживали в с. Озадівка. Вона виїхала за кордон на підробіток у січні 2022 року в м. Грац, де перебувала до лютого. ОСОБА_8 із сестрою і її дітьми вивозили на дітей на початку березня 2022 року. ОСОБА_8 привіз дітей до кордону, а вона їх забрала. ОСОБА_8 , наскільки вона знає, відбував покарання за скоєння злочину у місцях позбавлення волі.
У них був намір укласти шлюб, вони подали заяву на онлайн реєстрацію шлюбу через дію, проте на заплановану дату шлюбу ОСОБА_8 уже зник.
Батьком дітей в документах не вказали ОСОБА_8 , бо не були проконсультовані. Ніхто не порадив, і вони не ставили це питання гостро. Вони були дуже юні та вона не могла йти працювати, але так була підтримка від держави на одиноку матір. Вони дослухалися до думки рідних. Цей позов нею поданий із тим, щоб мати можливість на офіційному рівні звертатися із запитами для пошуку ОСОБА_8 , щоб забезпечити майбутнє дітей, щоб була фінансова підтримка дітям. Крім того, ОСОБА_8 хотів цього. Питання призначення пенсії наразі не стоїть.
Представник позивачка адвокат Кучер Г.М. підтримала позов. Вказала, що за наданими доказами прослідковується, що відповідач - батько дітей. Звертає увагу, що коли ОСОБА_8 був мобілізований, він заповнив карту військовослужбовця, вказав дружиною ОСОБА_16 , та вказав всіх трьох дітей своїми, зазначивши правильно всі дані щодо них.
На роз`яснення судом заявити клопотання про позначення судово-генетичної експертизи позивачка вказала, що в Україні існує постійна загроза обстрілу і вона не може взяти на себе такий ризик, щоб везти дітей в Україну для відібрання у них зразків. До того ж діти відвідують навчальні заклади за кордоном. За кордоном зразки у дітей відбирали. Вважає, що доказів достатньо та експертизу немає потреби проводити.
Інші учасники справи в судове засідання не прибули.
Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження
Відповідно до свідоцтв про народження та витягів з Державних реєстрів актів цивільного стану щодо актових записів про народження:
ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Бердичеві Житомирської області, про що 11.07.2017 Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, складено актовий запис, його матір`ю є ОСОБА_16 , відомості про батька вказані в порядку ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 12, 32);
ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Бердичеві Житомирської області, про що 14.06.2019 Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, складено актовий запис, його матір`ю є ОСОБА_1 , відомості про батька вказані в порядку ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 11, 30);
ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 у місті Бердичеві Житомирської області, про що 27.08.2019 Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) складено актовий запис, його матір`ю є ОСОБА_1 , відомості про батька вказані в порядку ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 31, 34).
До позову долучено фото, які не містять підписів про осіб, які зображені і відомостей про дату знімків. На цих фото, ймовірно, зображені сторони, відповідач з дитиною, є два фото святкування дня народження дитини (а.с. 14-23).
ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання у АДРЕСА_1 , що доводиться довідкою про реєстрацію місця проживання (а.с. 13).
Згідно з довідкою Озадівського старостинського округу №8 Райгородоцької сільської ради, Бердичівського району, Житомирської області від 14.07.2025- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав разом з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також з дітьми: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 з лютого 2020 року до березня 2022 року (а.с. 26).
Згідно із копією заяви про реєстрацію шлюбу, подану через сервіс «Дія» 07 квітня 2025 року ОСОБА_17 та ОСОБА_16 подали заяву на реєстрацію шлюбу. Проведення реєстрації шлюбу було заплановано 16.06.2025 (а.с. 17).
Згідно з витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 10.07.2025 ОСОБА_2 зник безвісти на території бойових дій (а.с. 33).
У соціально-демографічній карті військовослужбовця ОСОБА_17 вказав рідних сестер, дружиною вказав ОСОБА_1 та дітьми вказав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 25).
Свідок ОСОБА_19 , пояснила, що ОСОБА_17 це її рідний брат по лінії матері. У неї добрі стосунки із заявницею та братом. ОСОБА_20 і ОСОБА_8 познайомились коли їй було 8 років. У 2017 році коли народилася перша дитини вона приїздила в Озадівку, ОСОБА_13 було кілька місяців. ОСОБА_8 любив дитину, він за ним доглядав, сидів із ним. Брат розповідав, що ОСОБА_13 став ходити. У 2018 році у них народилася друга дитина, яку назвали називали ОСОБА_21 . Потім у них народився третій син. Вони проживали в с. Озадівка, потім в с. Садовому Козятинського р-ну, а також винаймали житло в м. Козятині. Завжди були разом, не відомо про інші відносини. Наскільки вона знає, то вони увесь час жили разом. Дітей ОСОБА_8 визнавав. Коли ОСОБА_20 поїхала за кордон, вони підтримували стосунки, телефонували. Брат в ОСОБА_22 жив, проте де саме вона не знає. Якийсь час брат жив в Озадівці.
Свідок ОСОБА_23 пояснила, що вона була класним керівником у ОСОБА_20 . Знає ОСОБА_20 із 2015 року та бачила, як вони з ОСОБА_8 починали зустрічатися. Вона спілкується із 2015 року підтримує дружні стосунки із позивачкою та її сестрою. На другому курсі ОСОБА_20 завагітніла ОСОБА_13 . Надалі ОСОБА_24 вийшла на навчання, а дитину залишила із матір`ю. На випуску ОСОБА_20 була вагітна ОСОБА_25 . Із ОСОБА_26 вони жили в Озадівці, а потім переїхала до ОСОБА_22 . Вони увесь час були разом. Як закінчили навчання у 2018 році вони переїхали в ОСОБА_22 і там у них з`явився ОСОБА_15 . Надалі вони переїхали в Озадівку, де були до початку війни. Потім ОСОБА_20 з дітьми поїхала за кордон. Зі слів ОСОБА_20 і її сестри ОСОБА_27 знає, що надалі ОСОБА_20 і ОСОБА_8 спілкувалися. По відеозв`язку розмовляє із ними. Хлопці схожі на ОСОБА_28 , особливо ОСОБА_13 . ОСОБА_8 був один, без батьків, вони були дуже самостійні. Вони були студентами, отримували стипендію, ОСОБА_29 почав працювати. Почалася війна і вони були змушені виїхати за кордон. Про обставини вона знає переважно зі слів ОСОБА_20 та її сестри.
Застосовані норми права, позиція суду
Положеннями статей 125, 126, 135 СК України врегульовано питання про визначення походження дитини якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою.
Відповідно до частини другої статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду.
Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно з частиною першою статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).
Крім того, згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №382/2559/15-ц зауважено, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.
Таким чином, висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити факт батьківства.
Висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи позивачка суду не надала.
Також долучені до матеріалів справи докази, у тому числі фотознімки, не підтверджують викладені у позові доводи про те, що відповідач брав участь у партнерських пологах, забирав дітей із пологового будинку, активно брав участь у їхньому житті, зокрема вкладав дітей спати, співав їм колискові, годував, займався їх вихованням, надавав матеріальну допомогу, проявляв постійну турботу, любов та увагу. Так само ці докази не підтверджують твердження позивачки про те, що після її виїзду за кордон у жовтні 2021 року відповідач фактично замінював дітям матір, постійно перебував із ними, піклувався про них, матеріально забезпечував та сприяв їх фізичному і моральному розвитку.
Суд зазначає, що показання свідків не можуть вважатися достовірними та достатніми доказами для підтвердження факту спільного проживання сторін на час зачаття дітей. Крім того, свідки не є повністю незацікавленими особами, а тому їх показання не можуть бути покладені в основу судового рішення про визнання батьківства щодо всіх трьох дітей. Фактично свідки володіють інформацією переважно зі слів інших осіб, а окремі обставини, зокрема щодо місця проживання сторін, не відповідають даним, викладеним у позовній заяві.
Сам по собі факт зазначення ОСОБА_2 відомостей про дітей у соціально-демографічній карті не може бути визнаний належним та достатнім доказом біологічного батьківства відповідача щодо цих дітей, оскільки такі відомості мають інформаційний характер і не підтверджують походження дітей від відповідача, зокрема за відсутності доказів спільного проживання сторін на час їх зачаття.
Судом як представникові позивачки у підготовчому засіданні, так і позивачці у судовому засіданні було роз`яснено право заявити клопотання про призначення судово-генетичної експертизи. Проте позивачка висловила позицію про недоцільність проведення такого дослідження, мотивуючи це небажанням наражати дітей на небезпеку.
Посилання позивачки на недоцільність проведення судово-генетичної експертизи з підстав перебування її з дітьми за кордоном та небезпеки проведення такого дослідження в Україні суд оцінює критично.
Суд враховує, що проведення судово-генетичної експертизи не потребує складних чи тривалих медичних процедур, оскільки, як правило, здійснюється шляхом відбору букального епітелію (мазка зі слизової оболонки ротової порожнини), що є безболісною, швидкою та безпечною процедурою і не становить загрози для життя чи здоров`я дітей.
Крім того, суд бере до уваги, що на території України, у тому числі в Житомирській області, продовжують функціонувати суди, медичні установи та експертні установи, які забезпечують проведення відповідних експертиз із дотриманням необхідних заходів безпеки.
Суд також враховує, що позивачкою не надано жодних доказів, які б свідчили про існування реальної та безпосередньої загрози життю чи здоров`ю дітей у разі проведення відповідної експертизи на території України. Саме по собі загальне посилання на наявність воєнного стану не може вважатися достатнім обґрунтуванням для відмови від проведення дослідження, яке є найбільш достовірним науковим методом встановлення походження дитини.
Крім того, перебування позивачки з дітьми за кордоном саме по собі не виключає можливості проведення судово-генетичної експертизи, оскільки сторона не була позбавлена права звернутися до суду з клопотанням про проведення експертизи із використанням інших процесуальних механізмів, зокрема шляхом відбору зразків у відповідних медичних установах за місцем перебування дітей або іншим способом, що відповідає вимогам процесуального законодавства.
Отже, наведені позивачкою доводи щодо неможливості чи небезпечності проведення судово-генетичної експертизи суд вважає необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для відмови від використання належного доказового засобу встановлення батьківства.
Суд враховує, що ДНК-дослідження є науковим методом точного встановлення батьківства щодо конкретної дитини, а його доказова цінність суттєво переважає інші докази.
Тому, враховуючи, що долучені до позову докази не є достатніми, які б підтверджували факт спільного проживання сторін, ведення ними спільного господарства до народження усіх трьох дітей, а також відсутні належні докази спільного виховання та утримання дітей, що б свідчило про визнання відповідачем дітей, зважаючи, що позивачкою не надано висновку судово-генетичної експертизи, який є вагомим доказом для встановлення батьківства, суд доходить висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.
Тому у задоволенні позову суд відмовляє.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, судові витрати позивачці не компенсовуються.
Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: Бердичівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, військова частина НОМЕР_1 про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дітей - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення відповідачем може бути оскаржене в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачкою та третіми особами протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивачка - ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ,
Суддя І. Ю. Хуторна