ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/133/26 Справа № 227/2551/24 Суддя у 1-й інстанції - ЯКИМЕНКО Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №227/2551/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Трун Ольги Валентинівни на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року, ухвалене у складі судді Якименко Л.Г.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ТОВ «Краснолиманське» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2024 року у справі №227/543/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Краснолиманське», третя особа ОСОБА_2 про стягнення суми нарахованих, але не сплачених аліментів - позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» на її користь суму нарахованих із доходів ОСОБА_2 , але не сплачених аліментів за період із березня 2020 року по грудень 2020 року у розмірі 27991 грн. 38 коп.

09 травня 2024 року вказане судове рішення було виконано у примусовому порядку у повному обсязі.

Оскільки відповідачем не було вчасно перераховано заборгованість по аліментах, тому наявні підстави для застосування ст.625 ЦК України та стягнення з відповідача на її користь інфляційних втрат у розмірі 14720,71 грн. за період із 01 березня 2020 року по 01 грудня 2020 року, а також 3% річних у розмірі 2519,22 грн. за період з 01 січня 2021 року по 09 травня 2024 року.

У зв`язку з чим просила суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрат у розмірі 14720,71 грн. за період із 01 березня 2020 року по 01 грудня 2020 року, а також 3% річних у розмірі 2519,22 грн. за період з 01 січня 2021 року по 09 травня 2024 року.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №2797/0/15-24 від 24.09.2024 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області» з 07 жовтня 2024 року змінено територіальну підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Краснолиманське» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Трун О.В. подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржене рішення ухвалене з порушенням матеріального та процесуального права, не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України.

В апеляційній скарзі зазначає, що висновок суду першої інстанції є необґрунтованим через неправильне застосування норм матеріального права. Так, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, в даному випадку, особою яка повинна сплачувати аліменти є батько ОСОБА_2 . При цьому, звертає увагу, що ОСОБА_2 (батько), вчинив усі належні дії спрямовані на сплату аліментів за його заявою аліменти утримувались з заробітної плати, однак відповідач ТОВ «Краснолиманське» не перерахував утриманні аліменти в повному обсязі. З наведеного вбачається, що в діях ОСОБА_2 (батька) відсутня вина, отже немає підстав для застосування ст. 196 СК України.

В свою чергу, відповідачем порушено права позивача, шляхом не перерахування утриманих аліментів.

Також вказує, висновок суду першої інстанції про те, що грошове зобов`язання виникає виключно з договору є безпідставним, оскільки як передбачено ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу абз. 2 ч.2 ст. 4 ЦК України).

У зв`язку з чим просила суд рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2024 року у справі №227/543/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Краснолиманське», третя особа ОСОБА_2 про стягнення суми нарахованих, але не сплачених аліментів - позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» на її користь суму нарахованих із доходів ОСОБА_2 , але не сплачених аліментів за період із березня 2020 року по грудень 2020 року у розмірі 27991 грн. 38 коп.

09 травня 2024 року ТОВ «Краснолиманське» на виконання рішення суду у справі №227/543/24 було перераховано грошові кошти у сумі 27991,38 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №3600 від 09 травня 2024 року.

Звернувшись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 , із посиланням на ст. 625 ЦК України, просила суд стягнути з відповідача ТОВ «Краснолиманське» інфляційні втрати у розмірі 14720,71 грн. за період із 01 березня 2020 року по 01 грудня 2020 року, а також три відсотки річних у розмірі 2519,22 грн. за період із 01 січня 2021 року по 09 травня 2024 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини регулюються спеціальними нормами Сімейного кодексу України, а саме ст. 196 - відповідальність за прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину, а тому вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного Кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Так, рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 лютого 2010 року у справі №2-442/2010 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення нею повноліття, починаючи з 22 січня 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому обов`язок зі сплати утриманих коштів встановлено ст. 187 СК України, один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. На підставі заяви такої особи аліменти відраховуються із заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу платника аліментів у розмірі, зазначеному у виконавчому листі, та в строки, визначені частиною другою цієї статті, і перераховуються особі, на користь якої присуджені аліменти, за її адресою або на рахунок, зазначений у заяві.

22 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся за місцем роботи до розрахункового відділу ТОВ «Краснолиманське» із заявою, в якій просив утримувати аліменти з його заробітної плати в розмірі 25% на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які перераховувати на користь ОСОБА_1 на її розрахунковий рахунок. Аліменти утримувати з 01 серпня 2018 року до повноліття дитини.

Згідно довідки про здійснення відрахування та виплати аліментів ТОВ «Краснолиманське» за період з 01 січня 2020 року по 31 липня 2022 року за заявою ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти перераховувались за січень та лютий 2020 року, з січня 2021 по липень 2022 року, не проводилось перерахування з березня 2020 року по грудень 2020 року.

З довідки ТОВ «Краснолиманське» №143 від 22 лютого 2024 року вбачається, що за заявою ОСОБА_2 із його заробітної плати проводилось утримання аліментів на користь ОСОБА_1 з 01 серпня 2018 року по 28 квітня 2023 року. Заборгованість з утриманих, але не перерахованих аліментів виникла за період з березня 2020 року по грудень 2020 року та на дату складання довідки становить 27991,38 грн.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2024 року у справі №227/543/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Краснолиманське», третя особа ОСОБА_2 про стягнення суми нарахованих, але не сплачених аліментів - позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» на її користь суму нарахованих із доходів ОСОБА_2 , але не сплачених аліментів за період із березня 2020 року по грудень 2020 року у розмірі 27991 грн. 38 коп.

При цьому, суд дійшов висновку, що заборгованість по аліментам утворилась з вини відповідача ТОВ «Краснолиманське», оскільки відраховані з боржника ОСОБА_2 , за його заявою, суми аліментів не були перераховані стягувачу ОСОБА_1 .

Враховуючи, що ОСОБА_2 , як батько дитини, звернувсь до ТОВ «Краснолиманське» із заявою, в якій просив утримувати аліменти з його заробітної плати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та які перераховувати на користь ОСОБА_1 на її розрахунковий рахунок, то відповідач ТОВ «Краснолиманське» має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджено рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2024 року у справі №227/543/24.

З наведеного вбачається, що відповідачем порушено грошове зобов`язання, яке виникло внаслідок норм встановлених ст. 187 СК, отже у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат та 3% річних на суму не сплачених аліментів за період із березня 2020 року по грудень 2020 року у розмірі 27991 грн. 38 коп., з якого вбачається, що інфляційні втрати за період із 01 березня 2020 року по 01 грудня 2020 року становлять 14720,71 грн., три відсотки річних за період із 01 січня 2021 року по 09 травня 2024 року становлять 2519,22 грн.

Колегією суддів перевірено наданий позивачем розрахунок та здійснено власний розрахунок інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу 27991 грн. 38 коп.

Результати розрахунків 3% річних за період із 01 січня 2021 року по 09 травня 2024 року становить 2816 грн.

Дата виникнення заборгованостіДата розрахункуСума боргуРозмір пеніКількість днів прострочення
01.01.202109.05.202427991.00 грн.Подвійна облікова ставка НБУ1224

Розрахунок 3% річних

Період розрахункуСума боргу3% річних, грн.
01.01.2021 - 09.05.202427991.002816.00 грн.

Втрати від інфляції за період із 01 березня 2020 року по 01 грудня 2020 року становлять 1164,60 грн.

Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Місяць року за період розрахункуІндекс інфляції, %
березень місяць 2020100.8
квітень місяць 2020100.8
травень місяць 2020100.3
червень місяць 2020100.2
липень місяць 202099.4
серпень місяць 202099.8
вересень місяць 2020100.5
жовтень місяць 2020101.0
листопад місяць 2020101.3

Результати розрахунку

Період розрахункуСума боргу, грн.Сума боргу з інфляцією, грн.Інфляційне збільшення боргу, грн.
березень 2020 - листопад 202027991.0029155.601164.60

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, про задоволення позовних вимог, в межах заявлених позивачем, та стягнення з відповідача на користь позивача на суму заборгованості 27991,38 грн. інфляційні втрати у розмірі 1164,60 грн. за період із 01 березня 2020 року по 01 грудня 2020 року, 3% річних у розмірі 2519,22 грн. за період з 01 січня 2021 року по 09 травня 2024 року.

Відповідно пунктів 3 та 4 частина 1 статі 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Також з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам 203,48 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 305,22 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Трун Ольги Валентинівни задовольнити частково.

Рішення рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року у цивільній справі №227/2551/24 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на суму заборгованості 27991,38 грн. інфляційні втрати у розмірі 1164,60 грн. за період із 01 березня 2020 року по 01 грудня 2020 року, 3% річних у розмірі 2519,22 грн. за період з 01 січня 2021 року по 09 травня 2024 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 203,48 грн. сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції; 305,22 грн. сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а разом 508,70 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 березня 2026 року.

Судді: