Справа № 639/1684/26
Провадження № 2-з/639/12/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі судді Борисенка О.О.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та пені за договором позики,

установив:

До Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить стягнути на його користь з відповідача 117173 доларів США основного боргу та 13545,57 доларів США пені, а всього 130718,57 доларів США, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 12836,00 грн та на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Матеріали позовної заяви сформовані в системі «Електронний суд» 02.03.2026 та підписані представником позивача адвокатом Івановою Ольгою Іванівною, яка діє на підставі ордеру.

Ухвалою суду від 09.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання (а.с.41).

13.03.2026 до суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Іванової О.І. надійшла заява, сформована в системі «Електронний суд», про забезпечення позову, в якій сторона позивача просить: накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 нежитлові приміщення № 20, 22, 25, 26, 29, 31 загальною площею 93,2 кв.м., в житловому будинку літ. «А-25», об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1 нежитлове приміщення 25-го поверху № 11а площею 6,7 кв.м в житловому будинку літ. «А-25», об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30799503 житлове приміщення: 3-х кімнатна квартира розташована: АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 162,0, житлова площа (кв.м): 104,3; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34679281 Машиномісце №17 заг.пл. 18,4 кв.м. в підвалі житлового будинку літ. «А-25» об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 ; шляхом заборони Відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження зазначеного майна, а також шляхом заборони органам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного майна до набрання законної сили рішенням суду у справі №639/1684/26.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що між сторонами існує реальний майновий спір щодо повернення 130 718,57 доларів США. Враховуючи, що ціна позову, виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову об`єктивно можливе лише шляхом звернення стягнення на належне відповідачу нерухоме майно, що обумовлює необхідність вжиття заходів забезпечення позову. Продаж майна та ігнорування вимог позивача свідчать про реальний ризик вибуття майна з власності відповідача. Якщо відповідач розпорядиться належним йому на праві власності нерухомим майном та воно буде

Переоформлено на третіх осіб позивач не зможе реалізувати виконання рішення суду. Заборона на відчуження майна не позбавляє Відповідача права володіння та користування майном, а лише тимчасово обмежує право розпорядження ним. Накладення арешту на нерухоме майно відповідача не позбавляє його права проживати у квартирі, користуватися майном, володіти майном. Такий захід обмежує лише право відчуження майна та має тимчасовий характер до вирішення спору по суті.

Суд перевіривши матеріали справи та заяву сторони позивача щодо вжиття заходів по забезпеченню позову, вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Пунктами першим та ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено такі види забезпечення позову як: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Отже особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Вказана позиція також викладена в постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

З доданих доказів до заяви про забезпечення позову, а саме з Інформації з Реєстру нерухомості, суд вбачає, що станом на 11.03.2026 за ОСОБА_2 зареєстроване на праві власності таке нерухоме майно: нежитлові приміщення № 20, 22, 25, 26, 29, 31 загальною площею 93,2 кв.м., в житловому будинку літ. «А-25», за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер НОМЕР_1 , виданого 27.04.2015 Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області; нежитлове приміщення 25-го поверху № 11а площею 6,7 кв.м в житловому будинку літ. «А-25», за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1), на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1056, виданого 15.05.2014 Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Скиба Т.В.; трьохкімнатна квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 162,0, житлова площа (кв.м): 104,3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30799503), на підставі договору дарування р. № 4200 від 10.12.2010, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Палєвою О.М.; Машиномісце №17 заг.пл. 18,4 в підвалі житлового будинку літ. «А-25» за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34679281) на підставі свідоцтва про право власності, виданого 20.09.2011 виконавчим комітетом Харківської міської ради.

Згідно з відповіддю ТОВ «КИТ ЮА» на адвокатський запит Іванової О.І., ТОВ «КИТ ЮА» не є суб`єктом оціночної діяльності в розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», та на підставі наявних у розпорядженні Товариства даних щодо ринкових тенденцій та аналізу пропозицій на ринку нерухомості м. Харкова станом на березень 2026 року надав довідкову інформацію про орієнтовний діапазон цін на аналогічне майно за адресою: АДРЕСА_1 : нежитлові приміщення 1-го поверху № 20,22,25,26,29,31 загальною площею 93,2 кв.м 40000 50000 доларів США; нежитлове приміщення 25-го поверху № 11а площею 6,7 кв.м 1000 2000 доларів США; житлова нерухомість 3-кімнатна квартира АДРЕСА_3 загальною площею 162,0 кв.м 70000 80000 доларів США; машиномісце № 17 загальною площею 18,4 кв.м 6000 10000 доларів США.

Предметом позову у цій справі є грошова сума у розмірі 130718,57 доларів США, що станом на 02.03.2026 за офіційним курсом НБУ (1 долар США дорівнює 43,0996 грн) становить 5633918,08 грн.

Суд зауважує, що документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна (ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»), висновок про вартість майна є його невід`ємною частиною.

За положеннями ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у цьому Законі майном, яке може оцінюватися, вважаються об`єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід`ємні частини), об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості, машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, у тому числі об`єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності.

Належних доказів на підтвердження дійсної вартості належного відповідачу майна, на яке сторона позивача просить накласти арешт, а саме, Звіту про оцінку майна, суду не надано.

ТОВ «КИТ ЮА» не є суб`єктом оціночної діяльності в розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», та у відповіді зазначена лише орієнтовна вартість майна, що становить (сукупно) від 117000 до 142000 доларів США, що може бути як меншою так і більшою від грошової суми (предмету позову), яку сторона позивача просить стягнути з відповідача (130718,57 доларів США).

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вказана позиція також викладена в постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

При вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення суду.

При розгляді заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права власності (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмету позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18).

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на те, що стороною позивача не надані докази на підтвердження дійсної вартості нерухомого майна, про арешт якого заявлено у заяві, обраний вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами та таким, що буде обмежувати права власника в частині користування та володіння.

У зв`язку з чим, накладення арешту на нерухоме майно, яке не є предметом спору, призводить взагалі до неможливості його використання за цільовим призначенням, що може призвести до порушення прав відповідача та третіх осіб.

За таких обставин, розглянувши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, беручи до уваги інтереси відповідача, суд дійшов висновку, що є достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження належного йому на праві власності майна, та заборони органам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного майна відповідача, може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, та вживає заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відповідачу та будь-яким іншим особами вчиняти дії, спрямовані на відчуження майна, а органам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна: нежитлові приміщення № 20, 22, 25, 26, 29, 31 загальною площею 93,2 кв.м., в житловому будинку літ. «А-25», за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер 36836699, виданого 27.04.2015 Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області; нежитлове приміщення 25-го поверху № 11а площею 6,7 кв.м в житловому будинку літ. «А-25», за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1), на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1056, виданого 15.05.2014 Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Скиба Т.В.; трьохкімнатна квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 162,0, житлова площа (кв.м): 104,3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30799503), на підставі договору дарування р. № 4200 від 10.12.2010, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Палєвою О.М.; Машиномісце №17 заг.пл. 18,4 в підвалі житлового будинку літ. «А-25» за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34679281) на підставі свідоцтва про право власності, виданого 20.09.2011 виконавчим комітетом Харківської міської ради.

Заява в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначене нерухоме майно, що належить відповідачу, не підлягає задоволенню, оскільки такий вид забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст. 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та пені за договором позики задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та пені за договором позики шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особами вчиняти дії, спрямовані на відчуження майна, а органам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна: нежитлові приміщення № 20, 22, 25, 26, 29, 31 загальною площею 93,2 кв.м., в житловому будинку літ. «А-25», за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01); нежитлове приміщення 25-го поверху № 11а площею 6,7 кв.м в житловому будинку літ. «А-25», за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1); трьохкімнатна квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 162,0, житлова площа (кв.м): 104,3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30799503); Машиномісце №17 заг.пл. 18,4 в підвалі житлового будинку літ. «А-25» за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34679281).

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвалу направити компетентним органам для відповідної реєстрації.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом 3 (трьох) років.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 .

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Повна ухвала складена 16.03.2026.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО