Справа №274/3595/23
Провадження № 2-ві/274/2/26
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяви про відвід

"06" березня 2026 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні заяву відповідача - позивача ОСОБА_1 про відвід судді Вдовиченко Т.М. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зміни умов земельного сервітуту та переміщення паркану та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та демонтажу господарських споруд -

в с т а н о в и в :

У провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває цивільна справа № 274/3595/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зміни умов земельного сервітуту та переміщення паркану та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та демонтажу господарських споруд.

04.03.2026 до суду надійшла заява відповідача - позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Вдовиченко Т.М.

У заяві ОСОБА_1 вказує, що він не може довіряти судді Вдовиченко Т.М., оскільки вбачає упереджене відношення до нього з боку судді. Усі його попередні справи, які попадають саме до судді Вдовиченко Т.М. надають йому підстави стверджувати, що упереджене і необ`єктивне ставлення судді проявляється в кожній справі, яку вона розглядає і в якій він являється стороною у справі.

Такий стан справ дає підстави сумніватися в об`єктивності та неупередженості судді. Крім того у нього до судді Вдовиченко Т. М. склалися за час розгляду всіх інших справ за її участю неприязні відносини. При розгляді інших справ та цієї справи у нього складається думка, що суддя Вдовиченко Т. М. захищає інтереси іншої сторони.

Також йому відомо, що суддя Вдовиченко Т.М. має зв`язок з іншою стороною справи за межами приміщення суду.

Йому на постійні основі відмовляє в інших справах та у доступі до правосуддя, судовому захисті безпідставно, а також у задоволенні будь яких клопотань, в тому числі у цій справі, а іншій стороні задовольняються всі клопотання.

Частинами 1-3 ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Ухвалою судді Вдовиченко Т.М. від 05.03.2026 заяву ОСОБА_1 визнано необґрунтованою.

За положеннями ч. 7 ст. 40 ЦПК України відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

У ч. ч. 1, 4 ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) вказано, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В пункті 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності, чи наявні обставини, які гарантовано виключають упередженість судді.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналізуючи заяву про відвід судді Вдовиченко Т.М. суд зазначає, що наведені у заяві доводи ґрунтуються виключно на суб`єктивному сприйнятті заявника процесуальних дій судді та прийнятих у інших справах судових рішень. Сам по собі факт ухвалення суддею рішень або вирішення процесуальних питань не на користь однієї зі сторін не може свідчити про її упередженість чи необ`єктивність.

Заявником не наведено жодних конкретних обставин та не подано жодних доказів, які б об`єктивно підтверджували наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Твердження про наявність зв`язків судді з іншою стороною справи не підтверджені належними і допустимими доказами.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями суду, а також із судовими рішеннями, ухваленими у інших справах, не є підставою для відводу судді, оскільки такі рішення можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням судді обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує (ухвала суду Верховного Суду від 18 серпня 2025 року у справі № 754/1282/25).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається заявник, не свідчать про наявність передбачених процесуальним законом підстав для відводу судді та не підтверджують існування об`єктивних сумнівів у її неупередженості.

З огляду на викладене у задоволенні заяви відповідача - позивача ОСОБА_1 про відвід судді Вдовиченко Т.М. слід відмовити як необґрунтованої.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 258-261, 353 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні заяви відповідача - позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого - судді Вдовиченко Т.М. від розгляду цивільної справи № 274/3595/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зміни умов земельного сервітуту та переміщення паркану та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та демонтажу господарських споруд.

Узвала набирає законної сили із дня її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Суддя І.Ю. Хуторна