Провадження № 2/686/901/26
23 лютого 2026 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді - Хараджі Н.В., за участю: секретаря судових засідань - Козуляк І.В., позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Хмелівської О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітньої внучки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,-
ОСОБА_1 , діючи в інтересах малолітньої внучки ОСОБА_2 , звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 серпня 2013 року її донька ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 . Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Батьки дитини перебували у шлюбі до 2016 року, проживали разом з дитиною однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.11.2016 року у справі №686/14007/16- ц шлюб між ними розірвано.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.08.2016 року у справі №686/13999/16-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку доходу щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.07.2016 року і до повноліття дитини.

Виконавчий лист перебуває на виконанні у Другому відділі ДВС у м. Хмельницький ЦМУМЮ (м. Київ).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.10.2018 року у справі №686/4776/18 з ОСОБА_3 стягнуто неустойку за несплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 не виконував свого батьківського обов`язку зі сплати аліментів, постійно допускав заборгованість і наразі теж не надає коштів на забезпечення першочергових потреб дитини. Державним виконавцем вжито заходів примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів. Борг по аліментах не сплачено, становить станом на травень 2025 року близько 45 000 грн.

Після розірвання шлюбу, батько дитини самоусунувся від її виховання та утримання в порушення ст. 180 СК України, аліментів на дитину добровільно не платив, має значну заборгованість, в житті своєї доньки не з`являвся, її потребами не цікавився, на дні народження та зі святами не вітав, не телефонував.

З часу розірвання шлюбу між батьками дитини, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала разом з нею (своєю рідною бабусею) та матір`ю, в тому числі, по АДРЕСА_2 , та за адресою АДРЕСА_1 . За адресою АДРЕСА_3 зареєстрована, однак фактично не проживає її старша внучка, рідна сестра ОСОБА_6 .

ЇЇ чоловік ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06.12.2022 року її донька ОСОБА_5 була прооперована в нейрохірургічному відділенні ХОЛ з приводу патологічного перелому ПВХ, встановлена металоконструкція з гвинтами. Після операції доньці діагностовано вторинне злоякісне утворення кісток та кісткового мозку (аденокарциному), злоякісне новоутворення привушної слинної залози. В 2023 році стан доньки погіршився, в результаті об`ємного утворення лівої привушної залози відбулось вторинне метастатичне ураження печінки, кісток, патологічні переломи тіл хребців, ребер, грудини, ЖКХ, конкремент жовчного міхура. Донька не могла самостійно пересуватись, вона здійснювала щоденний догляд за донькою та за внучкою.

З 2023 року, коли онкологічне захворювання ОСОБА_5 загострилось, вона постійно проживала з донькою та внучкою (та з внучкою проживає на даний час) за адресою: АДРЕСА_3 , доглядала за обома.

ОСОБА_8 життям ОСОБА_2 в цей складний період не цікавився, йому було байдуже, хто виховує, доглядає та утримує дитину.

Мати ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті її доньки ОСОБА_5 , вона повністю забезпечує потреби своєї малолітньої внучки ОСОБА_2 , утримує її, цікавиться її успіхами у навчанні, сприяє здобуттю загальнообов`язкової середньої освіти, бажає, щоб внучка була всебічно розвиненою відповідно до її віку.

В березні 2024 року відповідач та його мати написали мені повідомлення у VIBER, щоб вона дала їм свідоцтво про народження малолітньої ОСОБА_2 та свідоцтво про смерть її матері ОСОБА_5 з метою звільнення відповідача з військової служби. Жодного слова про потреби дитини.

ОСОБА_1 просила ОСОБА_3 , як єдиного законного представника малолітньої ОСОБА_2 , оформити дитині пенсію по втраті годувальника та спадщину після смерті матері ОСОБА_5 .

Натомість, батько малолітньої ОСОБА_2 вчиняв активні дії, щоб позбавити свою доньку матеріального забезпечення (пенсії по втраті годувальника та аліментів, які Є ВЛАСНІСТЮ ДИТИНИ). Також, батько, зловживаючи своїми батьківськими правами, активно перешкоджав своїй доньці у здобутті повної загальної середньої освіти.

З огляду на такі дії батька, вона звернулась до Хмельницького міськрайонного суду (справа №686/23679/24) з позовом в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна, визначення місця проживання дитини з бабою, треті особи: Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, Виконавчий комітет Хмельницької міської ради як орган опіки та піклування.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2025 у справі № 686/23679/24, яким ухвалено позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_9 і визначити місце її проживання за нею, вступило в законну силу 04.02.2025 року і повністю виконане.

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.02.2025 року №216 її внучці, малолітній ОСОБА_10 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено ОСОБА_1 її опікуном.

ОСОБА_1 належно виконує свої обов`язки опікуна.

22.04.2025 року шляхом подачі системою «Електронний суд» від представника ОСОБА_3 , адвоката Морозова В.Ю. надійшла апеляційна скарга на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.01.2025 року.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 25.04.2025 року у справі №686/23679/24 поновлено процесуальний строк для подачі апеляційної скарги, зупинено дію Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2025 у справі № 686/23679/24.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 05.05.2025 року відкрито апеляційне провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка подана його представником адвокатом Морозовим Вадимом Юрійовичем на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 січня 2025 року, призначено справу до розгляду в залі засідань Хмельницького апеляційного суду на 11 год. 00 хв. 05 червня 2025 року.

Апеляційне оскарження судового рішення призвело до призупинення виплат від держави Павловській Діані, як дитині, яка позбавлена батьківського піклування. Батько дитини жодних коштів на забезпечення першочергових потреб доньки не надає, ще й подачею апеляційної скарги, позбавив дитину виплат від держави.

Відповідач ОСОБА_3 , зловживаючи своїми батьківськими правами, заподіяв малолітній доньці ОСОБА_10 моральної шкоди, і ОСОБА_1 , як бабуся, змушена звертатись до суду за захистом прав дитини з огляду на наступне.

1.За заявою ОСОБА_3 від 22.08.2024 року призначено пенсію в разі втрати годувальника на малолітню дитину, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 . За заявою представника ОСОБА_3 , 13.09.2024 року державним виконавцем було знято арешт з рахунку, на який надходять пенсійні виплати (як вбачається з інформації з АСВП). Наразі, ОСОБА_3 отримує пенсію малолітньої ОСОБА_2 на свій рахунок у банку та розпоряджається нею на власний розсуд, доля коштів, які є власністю ОСОБА_2 , є невідомою, жодних коштів для задоволення першочергових потреб дитини відповідач не надає.

По вказаному факту ОСОБА_1 зверталась в ХРУП ГУНП в Хмельницькій області та в Службу у справах дітей ХМР.

Крім того, ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовною заявою в інтересах малолітньої ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної малолітній ОСОБА_6 неналежним управлінням пенсією дитини у зв`язку із втратою годувальника (справа №686/34379/24, провадження 2/686/8496/24, суддя Павловська А.А.).

2. ОСОБА_2 з 01.09.2020 року по 31.05.2023 року навчалась у Богдановецькій гімназії Хмельницької міської ради.

Як вбачається із довідки з навчального закладу №01-22/16 від 12.02.2024 року, батько ОСОБА_3 контакту із школою не підтримував, успішністю дитини не цікавився, з вчителем не спілкувався, батьківські збори не відвідував. Діану до школи приводила і забирала бабуся.

З характеристики дитини від 09.02.2024 року, що складена класним керівником ОСОБА_2 у Богдановецькій гімназії ХМР вбачається, що учениця постійно виконує домашні завдання, регулярно відвідує навчальні заняття, бере участь у класних заходах, дисциплінована, працелюбна, охайна, завжди має необхідне навчальне приладдя.

З вересня 2023 року ОСОБА_12 почала навчатись у Спеціалізованій загальноосвітній школі I-III ступенів № 7 м. Хмельницького. Довідкою з навчального закладу №80/01-45 від 15.02.2024 року підтверджено, що ОСОБА_13 проживає з бабусею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Я брала активну участь у житті дитини, відвідувала батьківські збори, спілкувалася з класним керівником, учителями. Дівчинка завжди була охайна та доглянута.

Батько ОСОБА_3 успіхами навчання своєї доньки не цікавився, жодного разу в навчальний заклад не з`явився, з адміністрацією закладу, класним керівником, учителями спілкування не було.

З характеристики ОСОБА_2 від 27.08.2024 року, що надана СЗОШ №7 (гімназія 30) вбачається, що ОСОБА_13 користувалась авторитетом серед товаришів і підтримувала дружні стосунки з однокласниками, завжди готова допомогти, брала участь у громадському житті класу та школи. Дівчинка жила разом з мамою та бабусею в квартирі АДРЕСА_4 . Після смерті мами з бабусею. ОСОБА_1 відповідально ставилась до виховання та навчання дитини. Бабуся підтримувала постійний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідувала батьківські збори.

З метою підготовки дитини до школи, ОСОБА_1 разом з малолітньою ОСОБА_14 пройшли обов`язковий медичний огляд, отримали довідку учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду від 01.07.2024 року для подальшого пред`явлення в СЗОШ №7.

14 серпня 2024 року ОСОБА_1 стало відомо, що батько дитини ОСОБА_3 забрав документи ОСОБА_2 з Спеціалізованої загальноосвітньої школи I-III ступенів № 7 м. Хмельницького.

З відповіді Хмельницького міського центру соціальних служб №412/01-23 від 27.09.2024 року вбачається, що під час консультацій малолітня ОСОБА_13 повідомила, що тата вона практично не знає, декілька раз спілкувалась по відеозв`язку і 2 рази бачила особисто, і, що зараз вона не знає, де тато, також дівчинка сказала, що ображається на тата, так як він перевів її в іншу школу, не запитавши та не розповів їй про це.

За рік навчання ОСОБА_12 адаптувалась до нового шкільного колективу, до неї добре ставились вчителі та однокласники.

ОСОБА_3 умисно створив перешкоди дитині у здобутті повної загальної середньої освіти.

Лише з відповіді Департаменту освіти та науки Хмельницької обласної державної адміністрації №2955-31/2024 від 29.08.2024 року на адвокатський запит стало відомо, що ОСОБА_11 відраховано з комунального закладу загальної середньої освіти «Гімназія №30 Хмельницької міської ради» (СЗОШ I-III ступенів №7 м.Хмельницького) на підставі заяви батька ОСОБА_3 (від 14.08.2024 року) і довідки комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №5 Хмельницької міської ради» (від 13.08.2024 року №01-42/401). ОСОБА_2 зарахована до комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №5 Хмельницької міської ради» (від 13.08.2024 року №01-42/401).

Із наданих департаментом документів, вбачається, що ОСОБА_3 в заяві на ім`я директора СЗОШ №7 м. Хмельницького Смертюк А.В. повідомив відомості про зміну місця проживання ОСОБА_2 .

ОСОБА_12 після смерті матері ОСОБА_5 постійно проживала і продовжує проживати разом зі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

За цією адресою ОСОБА_12 була зареєстрована ще з народження ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, ОСОБА_12 є спадкоємцем частки цієї квартири за заповітом після смерті матері.

ОСОБА_3 05.08.2024 року змінив місце реєстрації ОСОБА_2 без згоди дитини в порушення вимог ч.2 ст.160 СК України (місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини) та зареєстрував місце проживання дитини за адресою своєї реєстрації.

Комунальний заклад загальної середньої освіти «Ліцей №5 Хмельницької міської ради» розташований по вул. Староміська, 2 у м. Хмельницькому, на значній відстані від фактичного місця проживання АДРЕСА_3 .

З відповіді на адвокатський запит від 11.09.2024 року №01-42/499 що надана комунальним закладом загальної середньої освіти «Ліцей №5 Хмельницької міської ради» вбачається, що 29.08.2024 року бабуся ОСОБА_15 отримала підручники та розклад занять. 02.09.2024 року ОСОБА_1 привела ученицю ОСОБА_2 на перший урок «Перемагає той, хто пам`ятає», де дівчинку класний керівник познайомила з учнівським колективом, дівчинка залишилась в ліцеї до завершення навчальних занять, після яких забрала її бабуся ОСОБА_1 . Щодня від 02.09.2024 року і по 11.10.2024 року ученицю зранку доправляє вчасно до навчального закладу і забирає після завершення освітнього процесу, цікавиться потребами дівчинки у класного керівника і забезпечує їх, зокрема, закупівлею друкованих зошитів з англійської мови та інформатики, бабуся дівчинки ОСОБА_1 . Зі слів класного керівника ОСОБА_16 батько учениці ОСОБА_3 на заняття не приводив і не забирав, успіхами дівчинки не цікавився, батьківські збори не відвідував, з батьківського чату учнів 5-В класу у додатку Viber видалився.

З характеристики учениці ОСОБА_2 з ліцею №5 , класний керівник закладу повідомила, що на перших батьківських зборах класу 27.08.2024 року була присутня бабуся ОСОБА_13 ОСОБА_17 (по лінії батька). З її слів класний керівник дізналась, що ОСОБА_13 перевели без її відома, з іншого навчального закладу до ліцею, оскільки батько проживає в мікрорайоні, який закріплений за ліцеєм. 29.08.2024 року ОСОБА_13 разом з бабусею ОСОБА_1 прийшли до школи, адже тільки в цей день дізнались, до якого навчального закладу перевели дівчинку. Вони отримали підручники та розклад занять. Шкільним життям ОСОБА_13 цікавиться її бабуся ОСОБА_1 . Вона активно бере участь у навчальному процесі: щодня приводить ОСОБА_13 до ліцею, забирає після уроків, цікавиться поведінкою та адаптацією, успішністю ОСОБА_13 . Реєстрація в електронному журналі також була виконана на бабусині дані. ОСОБА_18 активно співпрацює з педагогічним колективом. Батько ОСОБА_13 , ОСОБА_19 жодного разу не приходив до школи, не телефонував і не виявляв інтересу до шкільного життя доньки.

В матеріалах особової справи міститься особиста заява ОСОБА_3 від 14.08.2024 року, довідка ОСОБА_2 про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду від 12.07.2023 року, яку надав ОСОБА_3 . Натомість ОСОБА_1 надала до ліцею № 5 медичну довідку ОСОБА_2 від 01.07.2024 року та карту щеплень.

3.Дитина постійно проживає разом зі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 та перебуває на її повному утриманні. Батько в житті дитини не з`являється, матеріальним станом дівчинки не цікавиться, на зв`язок не виходить.

ОСОБА_3 не виконував свого батьківського обов`язку зі сплати аліментів, постійно допускав заборгованість і наразі теж не надає коштів на забезпечення першочергових потреб дитини. Державним виконавцем вжито заходів примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів, накладено арешти на всі рахунки ОСОБА_3 . Борг по аліментах не сплачено, наразі становить більше 45 000 грн.

Ухвалою слідчого судді від 17.12.2024 року у справі №686/33112/24 зобов`язано внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 27.11.2024 року, зареєстрованої в ЄО ХРУП ГУНП в Хмельницькій області за №23681 щодо відомостей про ухилення від сплати аліментів. Витяг з ЄРДР додаю.

З відповіді з поліції №72793-2025 від 01.05.2025 року, вбачається, що місцезнаходження ОСОБА_3 не вдалось встановити.

Крім того, спостерігались недобросовісні дії відповідача щодо відібрання аліментних платежів, які стягнуто державним виконавцем примусово.

30.07.2024 року ОСОБА_3 звертався до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом про оскарження дій державного виконавця щодо безпідставного, на його думку стягнення з нього аліментів на утримання доньки на користь її покійної матері (справа №686/20846/24).

12.09.2024 року ОСОБА_3 звертався до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (справа 686/13999/16-ц, провадження 6/686/524/24).

31.10.2024 року представник ОСОБА_3 звертався до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (справа 686/13999/16-ц, провадження 6/686/612/24).

20.11.2024 року представник ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про заміну сторони та визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (справа 686/13999/16-ц, 6/686/646/24).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.01.2025 року у справі №686/13999/16-ц відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну сторони та визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Судом встановлено, що «бабуся дівчинки дійсно фактично здійснює опіку над нею впродовж тривалого часу і дотепер, про що свідчить інформація з навчального і медичного закладів, які відвідує дитина, спільного фактичного місця проживання бабусі та дитини».

Серед матеріалів виконавчого провадження №51957028 (про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ), які містяться в АСВП, є повідомлення командира в/ч НОМЕР_1 №2889/2024 від 31.07.2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину у липні 2024 року, місце його перебування не відоме.

В липні 2024 року ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину, 29.07.2024 року оформив пенсію ОСОБА_10 по втраті годувальника, зняв арешт з рахунку, змінив місце реєстрації ОСОБА_2 з АДРЕСА_1 на свою адресу проживання - АДРЕСА_5 . ОСОБА_3 14.08.2024 року написав заяву до комунального закладу загальної середньої освіти «Гімназія №30 Хмельницької міської ради» (СЗОШ I-III ступенів №7 м. Хмельницького) та перевів дитину в ліцей №5, не повідомивши про це ні її, ні саму дитину, навчанням дитини не цікавиться, в заклад не водить, потребами в навчанні дитини не цікавиться.

Лише з відповіді на адвокатський запит, ОСОБА_1 дізналась, в який навчальний заклад перевів дитину ОСОБА_8 .

Такі дії ОСОБА_8 вчиняє умисно, аби отримати звільнення з військової служби, привласнити собі стягнуті державним виконавцем аліменти та пенсію. Жодних коштів на задоволення першочергових потреб дитини ОСОБА_3 не надає. Вказаними діями ОСОБА_3 заподіяв своїй доньці моральної шкоди.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2025 року, визначено суддю - Хараджу Н.В.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27.05.2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 13.01.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті

Позивач та її представник у судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не подав відзиву на позовну заяву, клопотання про проведення судового засідання без його участі не надходило та не повідомив суд про причину неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а саме рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та конвертом із судовому повісткою, який повернуто до суду з відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», що є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17).

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Оскільки відповідач відзив на позовну заяву не подав, позивач та представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 серпня 2013 року донька ОСОБА_1 ОСОБА_20 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 .

Від цього шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Батьки дитини перебували у шлюбі до 2016 року та проживали однією сім`єю разом із дитиною за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.11.2016 року у справі № 686/14007/16-ц шлюб між ними розірвано.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.08.2016 року у справі № 686/13999/16-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист перебуває на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.10.2018 року у справі № 686/4776/18 з ОСОБА_3 стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06.12.2022 року донька ОСОБА_1 ОСОБА_5 була прооперована у нейрохірургічному відділенні Хмельницької обласної лікарні з приводу патологічного перелому хребця, під час операції встановлено металоконструкцію з гвинтами. Після операції ОСОБА_5 було діагностовано вторинне злоякісне новоутворення кісток та кісткового мозку (аденокарциному), а також злоякісне новоутворення привушної слинної залози. У 2023 році стан здоров`я ОСОБА_5 значно погіршився. Внаслідок об`ємного утворення лівої привушної залози відбулося вторинне метастатичне ураження печінки та кісток, виникли патологічні переломи тіл хребців, ребер та грудини, а також жовчнокам`яна хвороба (конкремент жовчного міхура).

У зв`язку з тяжким станом здоров`я ОСОБА_5 не могла самостійно пересуватися, тому ОСОБА_1 здійснювала щоденний догляд за донькою та за своєю внучкою..

Мати ОСОБА_2 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті доньки ОСОБА_5 ОСОБА_1 повністю забезпечує потреби своєї малолітньої внучки ОСОБА_2 , утримує її, піклується про її навчання, сприяє здобуттю загальної середньої освіти та прагне, щоб внучка була всебічно розвиненою відповідно до свого віку.

Батько ОСОБА_3 повністю самоусунувся від виховання та утримання дитини ОСОБА_2

Позивачка звернулася до Хмельницького міськрайонного суду з позовом у власних інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про: позбавлення батьківських прав, призначення опікуна, визначення місця проживання дитини з бабусею.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2025 року у справі № 686/23679/24 ухвалено позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_2 та визначити місце її проживання за позивачем. Рішення вступило в законну силу 04.02.2025 року і було повністю виконане.

Рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.02.2025 року № 216 її внучці, малолітній ОСОБА_2 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та призначено ОСОБА_1 її опікуном.

22.04.2025 року шляхом подачі системою «Електронний суд» від представника ОСОБА_3 , адвоката Морозова В.Ю. надійшла апеляційна скарга на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.01.2025 року.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 25.04.2025 року у справі №686/23679/24 поновлено процесуальний строк для подачі апеляційної скарги, зупинено дію Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2025 у справі № 686/23679/24.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 23.06.2025 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2025 року у справі № 686/23679/24 скасовано, у задоволені позову відмовлено.

Постановою Верховного суду від 22.10.2025 року постанову Хмельницького апеляційного суду від 23.06.2025 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 23.12.2025 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2025 року у справі № 686/23679/24 залишено без змін.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.12.2025 року у справі № 686/34379/24 позовні вимогу ОСОБА_1 , задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах котрої діє її бабуся ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 41101, 37 грн.

Розглядаючи підстави заявленого позову про відшкодування моральної шкоди у сумі 120 000 грн., суд виходить із такого.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини.

В аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення Європейського суду з прав людини від 19.10.2023 року (заява № 35481/20 «Терещенко проти України»), в якому Суд констатував порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього, зокрема що ці обмеження відповідали найкращим інтересам дитини. Матеріали не містили відомостей про те, що особиста зустріч батька з дитиною становила ризик для добробуту чи безпеки дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 СК України).

Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.

Той із батьків, який проживає окремо від своєї дитини, має право на особисте спілкування з нею, а інший не повинен перешкоджати у цьому, якщо тільки таке спілкування не супроводжується фізичним чи психічним насильством та/або буде доведено його негативний вплив на розвиток дитини (див. постанови Верховного Суду: від 05.10.2022 року у справі № 196/1202/19, від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22, від 09 жовтня 2024 року у справі № 753/7011/23).

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини (див. рішення у справі Странд Лоббен та інші проти Норвегії, № 37283/13, 30 листопада 2017 року; рішення у справі Хаддад проти Іспанії, № 16572/17, 18.06.2019 року).

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду № 569/18837/19; 753/15487/18.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, для відшкодування моральної шкоди необхідна наявність чотирьох складових: протиправна поведінка, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, а також вина особи, яка її завдала (у випадках, коли вона є обов`язковою).

При визначенні компенсації моральної шкоди не можливо її обчислити конкретно за допомогою будь-якої грошової шкали чи порівняння до іншого майнового еквіваленту.

Позивач як на підстави для відшкодування завданої моральної шкоди посилається на три види правопорушень, вчинених ОСОБА_3 щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно першої підстави, яка на думку позивача полягала у недоотриманні пенсії у зв`язку з втратою годувальника на малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то дійсно рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.12.2025 року у справі № 686/34379/24 позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах котрої діє її бабуся ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 41101, 37 грн., судом встановлено, що дійсно ОСОБА_3 заподіяв малолітній ОСОБА_2 матеріальну шкоду, яка виразилася у недоотриманні дитиною від батька її власної пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Проте рішенням суду вказане порушене право було відновлене, та стягнуто з ОСОБА_3 не тільки недоотриману пенсію в сумі 39233,48 грн, але й інфляційні втрати.

При цьому матеріали справ не містять доказів, що у зв`язку з недотриманням вказаних коштів погіршилася якість життя дитини, у зв`язку з чим вона отримала моральні страждання. Навпаки матеріали справи мають докази, зокрема з навчальних закладів, що дівчинка завжди охайна та доглянута, завжди має необхідне навчальне приладдя. За характеристикою з місця проживання бабуся забезпечує першочергові потреби онуки у харчуванні, лікуванні, одязі, взутті відповідно до сезону, у квартирі дотримано санітарно-гігієнічні норми, для ОСОБА_2 облаштовано окрему кімнату.

Щодо другої підстави, яка на думку позивача полягала у самоусуненні батька від виховання дитини та її утримання, то дійсно вказані обставини знайшли своє підтвердження згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03.01.2025 року у справі № 686/23679/24, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 23.12.2025 року, за яким ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав щодо доньки ОСОБА_2 та визначено місце її проживання за позивачем ОСОБА_1 .

Проте згідно позову та наданих документів з часу розірвання шлюбу між батьками дитини, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала разом своєю рідною бабусею та матір`ю, а після смерті матері у 2024 року, з бабусею. З 2014 року батько самоусунувся від виховання та утримання дитини. У матеріалах справи міститься висновок фахівця за результатами проведеного психологічного дослідження, відповідно до якого дитина ОСОБА_2 не сприймає біологічного батька як свого батька та ставиться до нього негативно. Згідно з наведеним висновком, психічний стан дитини у разі потенційних зустрічей із біологічним батьком характеризується підвищеною тривожністю, зніяковілістю, недовірою та страхом. У зв`язку з цим дитина не виявляє бажання спілкуватися зі своїм біологічним батьком, ОСОБА_3 .

Таким чином, доказів того, що дитина отримала моральні страждання у зв`язку з відсутністю батьківського піклування, виховання чи утримання дитини, матеріали справи не містять.

Отже вказані обставини, зазначені в позові, не може розглядатися судом як підстава для відшкодування моральної шкоди, в контексті ст. 23 ЦК України.

Щодо третьої підстави, яка на думку позивача полягала у переведенні батьком дитини ОСОБА_2 без її згоди та врахування її думки до іншого навчального закладу, то суд зауважує наступне.

Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

При цьому суд встановив, що ОСОБА_2 з 01.09.2020 року по 31.05.2023 року навчалась у Богдановецькій гімназії Хмельницької міської ради.

З вересня 2023 року ОСОБА_12 почала навчатись у Спеціалізованій загальноосвітній школі I-III ступенів № 7 м. Хмельницького. Довідкою з навчального закладу №80/01-45 від 15.02.2024 року підтверджено, що ОСОБА_13 проживає з бабусею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Я брала активну участь у житті дитини, відвідувала батьківські збори, спілкувалася з класним керівником, учителями. Дівчинка завжди була охайна та доглянута.

14 серпня 2024 року ОСОБА_1 стало відомо, що батько дитини ОСОБА_3 забрав документи ОСОБА_2 з Спеціалізованої загальноосвітньої школи I-III ступенів № 7 м. Хмельницького.

З відповіді Хмельницького міського центру соціальних служб №412/01-23 від 27.09.2024 року вбачається, що під час консультацій малолітня ОСОБА_13 повідомила, що тата вона практично не знає, декілька раз спілкувалась по відеозв`язку і 2 рази бачила особисто, і, що зараз вона не знає, де тато, також дівчинка сказала, що ображається на тата, так як він перевів її в іншу школу, не запитавши та не розповів їй про це.

Згідно відповіді Департаменту освіти та науки Хмельницької обласної державної адміністрації №2955-31/2024 від 29.08.2024 року на адвокатський запит Павловську Діану відраховано з комунального закладу загальної середньої освіти «Гімназія №30 Хмельницької міської ради» (СЗОШ I-III ступенів №7 м.Хмельницького) на підставі заяви батька ОСОБА_3 (від 14.08.2024 року) і довідки комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №5 Хмельницької міської ради» (від 13.08.2024 року №01-42/401). ОСОБА_2 зарахована до комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №5 Хмельницької міської ради» (від 13.08.2024 року №01-42/401).

Із наданих департаментом документів, вбачається, що ОСОБА_3 в заяві на ім`я директора СЗОШ №7 м. Хмельницького Смертюк А.В. повідомив відомості про зміну місця проживання ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 05.08.2024 року змінив місце реєстрації ОСОБА_2 без згоди дитини в порушення вимог ч.2 ст.160 СК України (місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини) та зареєстрував місце проживання дитини за адресою своєї реєстрації.

Комунальний заклад загальної середньої освіти «Ліцей №5 Хмельницької міської ради» розташований по вул. Староміська, 2 у м. Хмельницькому, на значній відстані від фактичного місця проживання АДРЕСА_3 .

У матеріалах справи міститься висновок фахівця за результатами проведеного психологічного дослідження, відповідно до якого дитина ОСОБА_2 зазначила, що батько зробив багато поганого щодо неї, зробив їй больно, оскільки без її відома взяв і перевів її до іншої шкоди. Вони через адвоката з бабусею шукали школу, в яку він її перевів. В тій школі їй було важко, вона не змогла знайти друзів. Туди треба було їздити аж на другий кінець міста, а попередня школа знаходиться поруч, їй краще ходити до цієї школи. В неї була депресія, вона дуже боялася, було дуже страшно,бо не знала, як до неї поставляться в новій школі.

Суд оцінює наведений висновок у сукупності з іншими доказами та обставинами справи, враховуючи, що висновок складено на підставі безпосереднього спілкування з дитиною.

Таким чином неправомірні дії батька, пов`язані із порушенням прав дитини, які передбачені ст. 171 СК України, перебували у прямому причинно-наслідковому зв`язку із спричиненими цими діями моральними стражданнями дитини, що є підставою для відшкодування моральної шкоди в контексті ст. 23 ЦК України.

Щодо визначення розміру відшкодування суд виходить із матеріального становища сторін, яке встановлено під час судового розгляду. Позивач вказала, що наскільки їй відомо, відповідач наразі не працює, інших доходів чи заробітку, а належним йому майном є 1/4 частка квартири. З одного боку, відсутність підтвердженого доходу ускладнює сплату, з іншого наявність майна дає можливість оцінити часткову платоспроможність. Інших доказів матеріального становища відповідача судом не отримано. Враховуючи це, суд вважає за доцільне задовольнити позов частково про відшкодування моральної шкоди у межах 20 000 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 79, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, ст. 23 ЦК України,-

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє її бабуся ОСОБА_1 , заподіяну малолітній ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 судовий збір в дохід держави сумі 1211 грн.20 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата виготовлення повного тексту рішення суду 05.03.2026 року.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Н.В. Хараджа