Провадження 2-з/205/393/26
УХВАЛА

Іменем України

05 березня 2026 року м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Грона Д.С., розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Макаренко Олександр Анатолійович у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Приватбанк» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

04.03.2026 до Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена цивільна справа, в якій позивач просить:

- Визнати недійсним кредитний договір № 6517 від «16» січня 2025р. укладений між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

- Визнати недійсним кредитний договір № 6519 від «16» січня 2025р. укладений між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

- Зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 грошові кошти стягнені за кредитними договорами № 6517 від «16» січня 2025р та №6517 від «16» січня 2025р. укладених між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 шляхом відновлення їх на банківському рахунку № НОМЕР_1 відкритому в Акціонерному товаристві Комерційному банку «ПриватБанк».

- Зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» припинити стягнення з ОСОБА_1 коштів, в тому числі тіла кредиту, процентів, неустойки, комісії та інших штрафних санкцій, по кредитним договорам № 6517 від «16» січня 2025р та №6517 від «16» січня 2025р. укладених між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

- Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» відновити залишок коштів на рахунку НОМЕР_1 і додатковим рахункам договору №SAMDNFF05 від 11.11.2013 року в Акціонерному товаристві Комерційному банку «ПриватБанк» до того стану, в якому він був перед виконанням банківської операції 16.01.2025 року о 12:42:10 «Зарахування. Кредит готівкою 6517».

Ухвалою суду від 08.01.2026 року провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

04.03.2026 до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивача адвокат Макаренко О.А. просить суд заборонити списання Акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» грошових коштів з банківського рахунку НОМЕР_1 за договором SAMDNFF05 від 11.11.2013, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в рахунок погашення тіла, відсотків, комісій та інших платежів за кредитним договором № 6517 укладений між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 від «16» січня 2025р та кредитним договором № 6519 укладений між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 від «16» січня 2025 до набранням рішенням законної сили у даній цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що ОСОБА_1 є клієнткою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», у якому відкрила банківські рахунки за договором № SAMDNFF05 від 11.11.2013 року. Зазначала, що проти неї було вчинено злочин за яким здійснюється досудове розслідування за ч. 4 ст.190 КК України щодо несанкціонованого електронного доступу до застосунків на її мобільному телефоні, в тому числі і доступу до банківського рахунку з використанням шкідливих програмних застосунків та вчинення від її імені дій щодо укладення договорів та викрадення коштів. Кредитних договорів вона не укладала, коштів по ним не отримувала. Як було зазначено в позовній заяві з 20.02.2025 року відповідачем, автоматично, без отриманої згоди (розпорядження) позивача почалось стягнення грошових коштів з її банківського рахунку НОМЕР_1 . Спочатку списали суму у розмірі -31,68 гривень. Далі 3 березня 2025 року відповідачем було списано з рахунку позивачки вже два платежі у розмірі -648,49 гривень і -616,81 гривень. В подальшому також продовжувалось списання безпідставне списання відповідачем АТ КБ Приватбанк коштів з банківських рахунків відкритих на ім`я позивачки ОСОБА_1 за кредитними договорами що вона не укладала. На час звернення до суду розмір стягнутих коштів становив 12 969,80 гривень, що підтверджується наданим до суду розрахунком. Після звернення з даною позовною заявою відповідач не припинив стягувати кошти з банківських рахунків відкритих на ім`я позивачки ОСОБА_1 за кредитними договорами що вона не укладала. Так в подальшому в останні дні місяця або в перші числа місяця бан продовжує стягувати тіло кредиту комісію та відсотки, на підтвердження чого надаємо відповідні виписки з банківського рахунку відкритого в АТ КБ Приватбанк на ім`я ОСОБА_1 та виписки по кредитним договорам № 6517 від «16» січня 2025р та №6517 від «16» січня 2025р. Безпідставне стягнення коштів з банківського рахунку відкритого в АТ КБ Приватбанк на ім`я ОСОБА_1 за кредитними договрами що вона не укладала може привести до утруднення виконання рішення суду, або призвести но необхідності звернення до суду з іншими позовами. Також позивач буде вимушений постійно до винесення рішення повідомляти про розмір стягнутих коштів та залишок заборгованості суду для об`єктивного розгляду судом та розуміння розміру вимог з урахуванням нової суми списаних коштів. До того ж зазначені кошти списуються БЕЗ ЗГОДИ позивачки та будь-яких законних на те підстав, а оскільки позивачка є звичайним працівником, молодшою медичною сестрою КНП Міської клінічної лікарні № 4 ДМР, не має інших доходів та заощаджень, в період війни російської федерації проти нашої держави, і яка і так є потерпілою від зазначеного злочину вимушена у зв`язку зі стягненнями коштів відповідачем НЕДООТРИМУВАТИ і своєї заробітної плати.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що заява про забезпечення позову відповідає вимогам щодо форми та змісту, передбаченим ст. 151 ЦПК України. Підстави для залишення заяви про забезпечення позову без розгляду відсутні.

Частиною першою та другої статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на заявлені підстави забезпечення позову, характер та обсяг доказів, доданих до заяви про забезпечення позову, характер та вид заявлених засобів забезпечення позову, суд доходить до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом забороною вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Так, заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними і співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 24 липня 2024 року у справі №567/459/23 (провадження № 61-10214св23).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18(провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17(провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. […] Цей спір стосується, зокрема, майнових прав на ј частину будинку. Апеляційний суд встановив, що відповідачка під час розгляду справи зареєструвала право власності на будинок. Тому через ризик його відчуження на користь третіх осіб невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту ј частини будинку може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову. Те, що відповідачка проживає у будинку впродовж десяти років і після державної реєстрації її права власності на нього ще не вчинила дії, що могли би підтвердити намір відчужити будинок, зокрема, не зверталася до ріелторів і не розміщувала оголошення про продаж, не спростовують висновки апеляційного суду про наявність у відповідачки як в одноособового власника можливості вільно розпорядитись будинком, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Крім того, той вид забезпечення позову, який застосував апеляційний суд, є домірним заявленим позовним вимогам. Немає підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, оскільки будинок залишається в її володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини, якої стосується спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі №754/5683/22(провадження № 14-28цс23) зазначено, що «жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить. Тому Велика Палата Верховного Суду констатує, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії. […] Апеляційний суд обґрунтовано прийняв до уваги, що без вжиття заходів забезпечення позову відповідачка має можливість безперешкодно відчужити спірне нерухоме майно. Водночас відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, оскільки квартира залишається в її володінні та користуванні».

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлені наступні обставини.

З позовної заяви вбачається, що предметом позовних вимог є відновлення становища, що існувало до порушення прав, а саме визнання недійсним кредитний договір № 6517 від «16» січня 2025 р. та кредитного договору № 6519 від «16» січня 2025 р. та скасування будь-якої заборгованості по усім картковим рахункам коштами (з урахуванням відсотків, неустойки, комісії та інших штрафних санкцій).

Дослідивши подану позовну заяву та додані до неї документи та враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір, зважаючи на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, вважає за необхідне застосувати забезпечення позову шляхом зобов`язання заборони списання АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів з банківського рахунку НОМЕР_1 за договором SAMDNFF05 від 11.11.2013, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в рахунок погашення тіла, відсотків, комісій та інших платежів за кредитним договором № 6517 укладений між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 від «16» січня 2025р. та кредитним договором № 6519 укладений між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 від «16» січня 2025р. до набранням рішенням законної сили у даній цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів.

При цьому, суд вважає, що даний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами і його невжиття дійсно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що в свою чергу призведе до неможливості захисту законних інтересів позивача, поновлення її порушеного права в майбутньому у випадку задоволення її позовних вимог.

Крім того, зазначений спосіб забезпечення позову не перешкоджає відповідачу здійснювати свою господарську діяльність, а лише обмежує нарахування відсотків та інших платежів по картковому рахунку позивача.

З огляду на наведені висновки, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову в обраний позивачем спосіб, адже їх невжиття може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Водночас, у відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Одночасно з вирішенням питання щодо забезпечення позову, суд не вбачає підстав для вжиття зустрічних заходів забезпечення позову відповідно до ст. 154 ЦПК України.

Суд роз`яснює, що відповідач у відповідності до вимог статті 154 ЦПК України, після застосування судом заходів забезпечення позову не позбавлений права на подання до суду відповідного клопотання про зустрічне забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст.ст. 149-154,157 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Макаренко Олександр Анатолійович у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Приватбанк» про захист прав споживачів- задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме Заборонити списання Акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» грошових коштів з банківського рахунку НОМЕР_1 за договором SAMDNFF05 від 11.11.2013, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в рахунок погашення тіла, відсотків, комісій та інших платежів за кредитним договором № 6517 укладений між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 від «16» січня 2025р. та кредитним договором № 6519 укладений між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 від «16» січня 2025р. до набранням рішенням законної сили у даній цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Денис ГРОНА