Справа № 129/3254/25
Провадження по справі № 2/129/510/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2026 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Швидкого О.В.,

розглянувши без учасників справи в місті Гайсині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 подану в її інтересах адвокатом Семчук Сергієм Васильовичем до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

Встановив:

15.09.2025р. представник позивачки адвокат Семчук С.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просить:

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , аліменти на її утримання як матері з якою проживає дитина з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) починаючи з дня звернення до суду та протягом всього часу проживання і опікування дитиною з інвалідністю;

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , витрати на правову (професійну правничу) допомогу в розмірі 5000,00 гривень, що понесені нею у зв`язку з судовим розглядом цієї справи.

Вимоги позову мотивовані тим, що позивачка та відповідач з 20.09.1986 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно з рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 24.02.2026 року по справі 287/1234/25. У цьому шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є непрацездатним за станом здоров`я, відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 2-18 АВ №207927 ОСОБА_3 встановлена друга група інвалідності безтерміново, причина інвалідності інвалідність з дитинства. Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду та допомоги. ОСОБА_3 проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 отримує підвищення до пенсії як непрацюючий пенсіонер, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі,що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб. У зв`язку з цим позивачка позбавлена можливості працювати та отримувати дохід. Відповідач добровільно не допомагає, а тому вона звернулась в суд з даним позовом та просить його задовільнити.

05.12.2025р. до суду надішла заява від відповідача, в якій він позовні вимоги не визнає, про прийняте рішення просив повідомити на його поштову адресу та просив долучити до матеріалів справи довідку про стан здоров`я від 01.10.2025 відповідно до якої він знаходиться на диспансерному обліку в КНП «Білокоровицька АЗПСМ» з діагнозом ДЕ ІІІ з вестибуло-атактичними розладами, де потребує постійного амбулаторного лікування, періодичного стаціонарного обстеження та лікування в умовах профільного відділення обласної клінічної лікарні (а.с.25-28).

10.12.2025р. від представника позивачки надійшла заява, в якій він просить справу розглядати у його відсутність, вимоги позову підтримує повністю. Крім цього просив врахувати, що надана відповідачем довідка №181 від 01.10.2025р. позивачу не надсилалась, а також з довідки неможливо встановити, що відповідач несе витрати на лікування, чи взагалі проходить призначене йому лікарем лікування і чи призначалось йому лікування, тому просив довідку до уваги не брати (а.с.29).

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням позицій учасників справи, досліджених доказів та вимог закону суд визнає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.88 Сімейного кодексу України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії 2-18 АВ №207927 ОСОБА_3 встановлена друга група інвалідності безтерміново, причина інвалідності інвалідність з дитинства.

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 09.07.2019р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримує соціальну пенсію 2гр., інвалідність з дитинства.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28.08.2025р. відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу №147 від 01.09.2025р. ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду та допомоги. ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки №04-02/765 від 01.09.2025р. виданою відділом ЦНАП Гайсинської міської ради Хіміч Л.В., ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані та проживають в АДРЕСА_2

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно зі ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України).

Аналіз ст.198, 200 Сімейного кодексу України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх непрацездатних повнолітніх дочок, синів, які у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, з умовою, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. У разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина.

Положеннями ст. 201 Сімейного кодексу України визначено, що до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні", дитина з інвалідністю - особа до досягнення нею повноліття (віком до 18 років) зі стійким обмеженням повсякденного функціонування, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність; інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими порушеннями, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Особою з інвалідністю - є особа із стійкими фізичними, психічними, інтелектуальними або сенсорними порушеннями, які при взаємодії з різними бар`єрами можуть заважати її повній та ефективній участі в житті суспільства нарівні з іншими (ст. 1 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні").

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою інвалідністю другої групи безтерміново, потребує постійного стороннього догляду, який надає йому матір.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що батько та матір мають рівні права та обов`язки щодо дитини, суду не надано доказів щодо неможливості відповідачем надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього непрацездатного сина, тому суд дійшов висновку про задоволення позову.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров`я та матеріальний стан сина сторін, який є особою з інвалідністю з дитинства, потребує постійного стороннього догляду, мешкає разом з матір`ю, позивачем по справі, яка здійснює за ним постійний сторонній догляд, отримує державну допомогу, суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів на користь позивача з дня пред`явлення позову в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову на строк встановлення інвалідності, буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача і захистить права позивача та повнолітнього непрацездатного сина сторін на утримання в зв`язку з його непрацездатністю.

На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені договором №б/н про надання правової домоги від 23.05.2025р. та рахунком на оплату № від 12.09.2025р. адвоката Семчука С.В. за надання правової допомоги у розмірі 5000грн.

На підставі викладеного та ст.180, 182, 191, 200, 201 Сімейного кодексу України, керуючись ст.12, 81, 141, 263-265, 279, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , аліменти на її утримання як матері з якою проживає дитина з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 15.09.2025 року та протягом всього часу проживання і опікування дитиною з інвалідністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , витрати на правову (професійну правничу) допомогу в розмірі 5000,00 гривень, що понесені нею у зв`язку з судовим розглядом цієї справи.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20грн.

Рішення може бути оскаржене сторонами протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду, рішення суду набирає чинності після закінчення цього строку, проте в частині стягнення аліментів за один місяць допускається до негайного виконання.

Суддя: