Справа №:755/9870/25
Провадження №: 2/755/1260/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Лазоришин А.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

представника відповідача ПВ ВО міста Києва Бережного Я.В. в режимі відеоконференції - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Києві питання про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича, Державного підприємства «СЕТАМ», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьмич Василь Миколайович, про визнання електронних торгів недійсними, витребування майна та визнання права власності на нерухоме майно, -

у с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича, Державного підприємства «СЕТАМ», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьмич Василь Миколайович, про визнання електронних торгів недійсними, витребування майна та визнання права власності на нерухоме майно.

Позивачі та/або їх представники у підготовче засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за відсутності сторони позивачів до суду не надходило.

У підготовчому засіданні на вирішення учасників провадження судом поставлене питання про залишення позову без розгляду через неявку сторони позивачів до суду двічі поспіль.

Представник відповідача ОСОБА_1 у підготовчому засіданні зазначив, що позовна заява має бути залишена без розгляду, оскільки позивачі були ініціаторами спору, мали цікавитись рухом справи, вони мають велику кількість представників, і при цьому ніхто з них до суду не з`являється, що на думку представника відповідача є зловживанням процесуальними правами. Представники відповідачів постійно з`являються до суду, а сторона позивачів до суду не приходить, судові засідання ігнорує. Також представник просить при вирішенні питання про залишення позову без розгляду повернути зустрічний позов ОСОБА_1 без вирішення питання про прийняття його до спільного розгляду із первісним позовом і відповідно повернути ОСОБА_1 судовий збір сплачений за подання зустрічного позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 у підготовчому засіданні зазначив, що минулого разу адвокат Масименко Я.О. подавав клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому зробив це за день до засідання, хоча заздалегідь знав коли в нього засідання в іншій справі, і у цій справі дата засідання була узгоджена з учасниками попередньо. На сьогоднішнє засідання взагалі жодних клопотань від сторони позивачів немає і ні позивачі, ні їх представники у підготовче засідання не з`явились. Всі учасники, адвокати мають електронні кабінети і мали повідомляти про причини неявки, тому позов слід залишити без розгляду, але в цілому це питання представник залишає на розсуд суду. Представник зазначає, що наслідки дій своїх представників несуть і самі позивачі, відповідно позов слід залишити без розгляду.

Представник відповідача ПВ ВО місті Києва Бережного Я.В. у підготовчому засіданні зазначив, що підтримує думку своїх колег - представників інших відповідачів, та вважає, що позов має бути залишений без розгляду. Сторона позивачів (їх представники) мають належно користуватись своїми процесуальними правами, натомість вони не цікавляться розглядом справи, не повідомляють про причини неявки, наслідком чого має бути залишення позову без розгляду.

Суд, вислухавши думку представників відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ПВ ВО місті Києва Бережного Я.В., дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду, а також за оголошеним клопотанням представника ОСОБА_1 слід повернути зустрічний позов і сплачений за ним судовий збір, ураховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича, Державного підприємства «СЕТАМ», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьмич Василь Миколайович, про визнання електронних торгів недійсними, витребування майна та визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 24.06.2025 року відкрите провадження у справі і призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

Відповідно до наявних в матеріалах справи Ордерів на надання правничої допомоги, представниками позивача ОСОБА_6 є: адвокати Даюк О.В., Максименко Я.О., а представниками позивачки ОСОБА_7 є адвокати: Лук`янчук А.В., Максименко Я.О. (Т. 1, а.с. 118, 120, Т. 2, а.с. 13, 90, 104, 109, 134, 149).

У підготовче засідання призначене на 14.01.2026 року позивачі та/або їх представники не з`явились, 13.01.2026 року до суду надійшло клопотання адвоката Максименко Я.О., який згідно наявних в матеріалах справи ордерів на надання правничої допомоги є представником обох позивачів, про відкладення розгляду справи через зайнятість адвоката в іншому судовому процесі.

Представник позивачки ОСОБА_7 адвокат Лук`янчук А.В. у підготовче засідання призначене на 14.01.2026 року не з`явився, причини не явки суду не повідомив, хоча про час та місце проведення підготовчого засідання був повідомлений належним чином під розписку та в особистому електронному кабінеті (Т. 2, а.с. 120, 151).

За обставин неявки сторони позивачів у підготовче засідання призначене на 14.01.2026 року, суд оголосив перерву в підготовчому засіданні для повторного виклику сторони позивачів та призначив наступну дату підготовчого засідання на 04.03.2026 року о 14 год. 00 хв.

У підготовче засідання призначене на 04.03.2026 року позивачі та/або їх представники не з`явились, хоча представники позивачів адвокати Лук`янчук А.В. (представник позивачки) та Максименко Я.О. (представник обох позивачів) про час та місце проведення підготовчого засідання були повідомлені належним чином в особистому електронному кабінеті (Т. 2, а.с. 152-153).

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Отже, убачається, що сторона позивачів будучі двічі поспіль належно повідомленою про дату, час та місце проведення підготовчого засідання до суду не з`явилась, заяв про розгляд справи за відсутності сторони позивачів до суду не надходило.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Правом на залишення заяви без розгляду суд наділений за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового/підготовчого засідання; повторної неявки позивача до суду, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки сторони позивачів до суду. Тобто закон не вимагає встановлення судом причин повторної неявки сторони позивача до суду для вирішення питання про залишення позову без розгляду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

При цьому чинне процесуальне законодавство пов`язує поважність причин неявки лише з першою неявкою, а при повторній неявці позов залишається без розгляду не залежно від обставин.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №658/1141/18 наголосив на тому, що системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Отже, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове/підготовче засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення сторони позивачів про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове/підготовче засідання та неподання нею заяви про розгляд справи за його відсутності.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 43 та ч. 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Окрім того, розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини.

Згідно ст. 210 ЦПК України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

За змістом ч. 3 ст. 189 ЦПК України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України одним з завдань цивільного судочинства є своєчасний розгляд справи, а строки розгляду справи за правилами загального позовного провадження передбачені ст.ст. 189, 210 ЦПК України, при цьому провадження у цій справі було відкрите ухвалою суду від 24.06.2025 року і відтак на теперішній час розгляд справи у підготовчому провадженні триває більше 6 місяців.

Тобто, навіть з урахуванням положень ч. 3 ст. 189 ЦПК України щодо можливості продовження строку підготовчого провадження до 90 днів, у цій справі підготовче провадження триває більше 6 місяців.

Згідно статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Статтею 257 ЦПК України передбачено, що поважна чи неповажна причина повторної неявки належним чином повідомленого позивача до суду значення не має, оскільки положення закону направлене на дотримання розумного строку розгляду справи і недопущення зловживання процесуальними правами як самих таких учасників процесу, так і правами інших осіб. Вказана позиція кореспондується з висновком ВССУ у справі №6-24063/ск15.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосереднього, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 року в справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Поряд із цим, сторона позивачів двічі поспіль не з`явилась до суду. Повідомлення сторони позивачів про час та місце розгляду справи є належним. Заяв про розгляд справи без участі сторони позивачів суду не надано.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя, в тому числі щодо розгляду судом справи по суті та вирішення спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру упродовж розумного строку, а відтак Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

При цьому суд звертає увагу, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує справедливий судовий розгляд протягом розумного строку не тільки позивачу, а й іншій стороні - відповідачу, в тому числі при вирішенні питання про залишення позову без розгляду, оскільки відповідач вправі мати обґрунтовані сподівання на прийняття судом законних процесуальних рішень відповідно до приписів процесуального закону.

Водночас ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що право на доступ до правосуддя, закріплене у ст. 6 Конвенції, не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії», рішення від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України»).

У відповідності до положень цивільно-процесуального закону на суд покладається обов`язок забезпечення усім учасникам процесу рівних можливостей для реалізації наданих їм прав. В той же час суд не може змусити таку сторону використовувати надані їй права та можливості.

Установивши всю сукупність передбачених законом обставин, ураховуючи все вище наведене, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

Наведені вище положення п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України щодо наслідків повторної неявки сторони позивачів в судове/підготовче засідання у вигляді залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки є чіткими, доступними та прогнозованими для позивачів, а тому не становлять порушення їх прав.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин, будучи належно повідомленою та не з`явившись два рази поспіль до суду, сторона позивачів очевидно та поза всяким розумним сумнівом діяла на власний розсуд та за своєї розсудливості і обачливості мала передбачати наслідки таких процесуальних дій, тому залишення позову без розгляду ґрунтується на законі та переслідує легітимну мету, а також має розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами і поставленою метою і відповідно не суперечить ст. 6 Конвенції.

Як убачається з матеріалів справи, 24.10.2025 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно.

Статтею 193 ЦПК України передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

На теперішній час суд не вирішував питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду із первісним позовом та не постановлював ухвали про об`єднання вимог за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом.

Пунктом 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України передбачено, що заява повертається у випадках, коли до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви.

За змістом ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки суд не вирішував питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду із первісним позовом і у підготовчому засіданні представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 просить повернути зустрічний позов без прийняття його до розгляду, зустрічний позов підлягає поверненню позивачу за зустрічним позовом.

Також підлягає задоволенню прохання представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про повернення сплаченого за подання зустрічного позову судового збору, оскільки згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір»: 1. Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 2) повернення заяви або скарги. 2. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

На підставі викладеного, керуючись 2, 10, 12, 13, 43, 44, 130, 185, 189, 183, 210, 257, 259-261, 353-355 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд, -

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича, Державного підприємства «СЕТАМ», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьмич Василь Миколайович, про визнання електронних торгів недійсними, витребування майна та визнання права власності на нерухоме майно - залишити без розгляду.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно - повернути позивачу за зустрічним позовом.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету судовий збір в сумі 15140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн. 00 коп., який сплачено згідно квитанції №2ВUS-2Y2Y-1RКЕ від 16.10.2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 09.03.2026 року.

Суддя -