Справа № 481/299/26
Провадж.№ 2-о/481/43/2026
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

11.03.2026 року м.Новий Буг

Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Уманська О.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 та Служба у справах дітей Новобузької міської ради, про встановлення факту перебування неповнолітнього сина на самостійному вихованні та утриманні батька,

Установила :

Заявник ОСОБА_2 через свого представника адвоката Мотельчук Ю.І. звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області із заявою про встановлення юридичного факту, а саме - встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_2 його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши матеріали заяви, суддя приходить до висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити, виходячи з наступного.

У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Виходячи зі змісту статті 1 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України.

Приписами ч.1 статті 121 Сімейного кодексу України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

При цьому, необхідно зазначити, права та обов`язки батьків щодо виховання дитини регламентовані статтями: 150, 151 Сімейного кодексу України. Згідно із ч.2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Виходячи із правового аналізу наведених вище норм Закону, факт перебування дитини на утриманні у батька та матері регламентовано Законом, та підтверджується відповідними вищезазначеними документами, і тому не потребує встановлення у судовому порядку, зокрема, у порядку окремого провадження. Відповідно до приписів статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину регламентовано положеннями статті 181 Сімейного кодексу України, відповідно до яких, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

На підставі наведеного вище, слід дійти висновку, що питання утримання дітей до 18 років, врегульовано положеннями Сімейного кодексу України, відповідно до норм якого, саме батьки (матір та батько) зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При цьому, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а у разі відсутності такої домовленості - у судовому порядку, шляхом звернення до суду із відповідним позовом або заявою про видачу судового наказу.

Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_2 не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

Така позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23).

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Оскільки зі змісту заяви ОСОБА_2 вбачається спір про право, зокрема, спір щодо участі батька дитини у її матеріальному забезпеченні (утриманні) та/або ухилення від участі у матеріальному забезпеченні/утриманні матері, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, то відповідно до приписів ч.4 статті 315 ЦПК України, необхідно відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту перебування сина на утриманні батька.

Керуючись ст. 315, 353, 354 ЦПК України, суддя

Постановила :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 та Служба у справах дітей Новобузької міської ради, про встановлення факту перебування неповнолітнього сина на самостійному вихованні та утриманні батька.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя