Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Д О Д А Т К О В Е

Єдиний унікальний номер №943/2242/24

Провадження № 2-др/943/8/26

09 березня 2026 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.,

при секретарі Пирка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Буську заяву адвоката Кулеби Володимира Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу в цивільній справі № 943/2242/24 за позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката Мицика Олега Володимировича та ОСОБА_3 в особі представника адвоката Качора Степана Богдановича до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третьої особи ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі продажу нерухомості недійсними, -

в с т а н о в и в :

Представник відповідачки ОСОБА_1 , адвокат Кулеба Володимир Миколайович звернувся до суду з заявою про стягнення витрат на правову допомогу шляхом винесення додатково рішення по справі № 943/2242/24. Мотивує тим, що оскільки 04 лютого 2026 р. рішенням Буського районного суду Львівської області ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у спорі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про поділ майна подружжя про визнання договору купівлі продажу нерухомості недійсними, відповідач має право на відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи. У відзиві на позовну заяву зазначено, що відповідачка очікувала понести витрати в сумі 30 000 грн. на правову допомогу у зв`язку із розглядом справи. Разом із цим, такий розрахунок є попереднім та орієнтованим, і Відповідачка залишили за собою право в подальшому доводити інший розмір понесених судових витрат. У зв`язку із розглядом вказаної справи в суді адвокатом Кулебою В.М. надано правову допомогу ОСОБА_1 на суму 129000 грн, що підтверджується договором доручення на представництво інтересів та надання правничої допомоги (правової допомоги) від 01.11.2024 року з Антонишин Марією Богданівною та актом приймання наданих послуг №1 від 09.02.2026. Просить ухвалити додаткове рішення, стягнути з позивачів на користь відповідачки означені судові витрати.

Представник відповідачки, адворкат Кулеба В.М. подав письмове клопотання про розгляд справи у відсутності сторони відповідача, вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення підтримав повністю, просить таку задоволити.

Представник позивача ОСОБА_3 , адвокат Качор С.Б. подав письмові заперечення щодо даної заяви, просить відмовити у задоволенні такої, оскільки розмір витрат на професійну правову допомогу є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, а також жодним чином не підтверджений, мотиви виклав у запереченні.

Представник позивачки ОСОБА_2 , адвокат Шульженко Д.Ю. подав письмові заперечення на заяву, просить зменшити розмір судових витрат, що понесла ОСОБА_4 у справі №943/2242/24, до розумної суми 15000,00 гривень, оскільки вартість заявлених послуг не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг та розумності їх вартості (є завищеними).

Враховуючи відсутність учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками, суд приходить до переконання про часткове задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали доказі і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми/ присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах заяви про винесення додаткового рішення письмові докази.

Так, рішенням Буського районного суду Львівської області від 04 лютого 2026 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третьої особи ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі продажу нерухомості недійсними, відмовлено.

Представником відповідачки, адвокатом Кулебою В.М. заявлений розмір судових витрат на правничу допомогу в сумі 129000,00 гривень. В підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подав договір про надання правничої допомоги від 01.11.2024 року та акт приймання наданих послуг №1 від 09.02.2026 року. За 13 судових засідань витрачено часу 32 год 30 хв, надані послуги оцінив на загальну суму 129000,00 гривень.

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що 01.11.2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Кулебою Володимиром Миколайовичем укладено договір доручення на представництво інтересів та надання правничої допомоги.

Згідно акту приймання наданих послуг №1 від 09.02.2026 року, вартість надання послуг адвоката за одну людино годину становить 2000,00 гривень, вартість за одне судове засідання з врахуванням часу на доїзд до суду становить 5000,00 гривень. Загалом за надані послуги з вивчення судової практики, подання відзиву, зібрання доказів, вивчення письмових пояснень та підготовка заперечень, участь в судових засіданнях, загальний розмір правничої допомоги становить 129000,00 гривень.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Слід зазначити, що саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони.

Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.

На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.

Представники позивачів подали заперечення щодо суми наданої правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Виходячи з цього суд приходить до переконання, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, неспівмірним із складністю справи, а тому є підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу та стягнення її з позивачів в сумі 50000,00 грн, вказаний розмір є обґрунтованим і справедливим.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 259, 263-265, 268, 270, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву задоволити частково.

Стягнути з позивачів ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь відповідачки

ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_3 , витрати на правничу допомогу на загальну суму 50000,00 гривень, у рівних частках по 25000,00 гривень з кожного.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Б. М. Журибіда