Провадження № 2-з/359/7/2026
Справа № 359/3914/25
УХВАЛА

Іменем України

02 лютого 2026 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєва Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ :

28 січня 2026 року від ОСОБА_1 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла заява про забезпечення позову, якою просить суд : вжити захід забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 ; вжити захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку,загальною площею 0,0500 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером : 01:003:0024, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 ; вжити захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловийбудинок, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 327,4 кв.м, житло-вою площею 129,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 .

Заяву обґрунтовано тим, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває справа № 359/3914/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.Підставою для звернення до суду стали наступні обставини.11.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Судацького міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та зроблено відповідний актовий запис № 54. Від шлюбу у подружжя народилося четверо дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .19 червня 2024 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області, шлюб між сторонами було розірвано. 04 липня 2014 року подружжям було нажито квартиру АДРЕСА_3 , 26 квітня 2017 року подружжям було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 327,4 кв.м, житловою площею 12.9,9 кв.м. та земельну ділянку, загальною площею 0,0500 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером :01:003:0024, об`єкти знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 з.На теперішній час між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна, набутого під час фактичних шлюбних відносин. Позивач звернувся до суду з позовом про визнання спірного майна квартири АДРЕСА_4 , а також житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 327,4 кв.м, житловою площею 129,9 кв.м. та земельну ділянку, загальною площею 0,0500 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером :01:003:0024, об`єкти знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 з та про поділ цього майна.Разом із тим, існує реальна загроза відчуження вказаного майна відповідачем до ухвалення судом рішення у справі, що може унеможливити або істотно утруднити виконання майбутнього рішення суду. Враховуючи те, що всі об`єкти майна зареєстровані виключно на ім`я відповідача, вона має можливість розпорядитися ними на власний розсуд, у тому числі відчужити третім особам.Намір Відповідача на відчуження спільного нерухомого майна підтверджується його публікацією в мережі інтернет (веб-сайт olx.ua), що свідчить про намір продажу будинку та земельної ділянки.Таким чином, Відповідач може вчинити дії з продажу житлового будинку разом із земельною ділянкою. Після такого відчуження у Позивача та їх спільних дітей буде відсутнє приватне житло, а кошти на придбання іншого житла у позивача відсутні.Відчуження Відповідачем манна може на довгий період призупинити розгляд справи до моменту встановлення належного відповідача та/або значно ускладнити або навіть унеможливити виконання майбутнього судового рішення в ній справі, якщо Відповідач відчужить свою частку в майні до винесення судового рішення без відома Позивача.Такі дії Відповідача є неправомірними, недобросовісними, такими, що суперечать інтересам Позивача як співвласника майна, а також спрямованими на умисне ускладнення розгляду справи та унеможливлений виконання майбутнього судового рішення.Однак, вищезазначені зловживання можуть бути реалізовані лише у разі відсутності застосованого заходу забезпечення позову у виді накладеного арешту на частку в праві власності Відповідача на земельну ділянку за кадастровим номером та житловий будинок.Відтак, наявність інформації про намір продати земельну ділянку та житловий будинок є підставою для висновку, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. Однак, у разі визначення Судом необхідності у застосуванні заходів зустрічного забезпечення, Позивач готовий здійснити зустрічне забезпечення шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. У разі, якщо Позивачу не вистачить грошових коштів, зустрічне забезпечення може бути здійснено шляхом надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення, відповідно до ч. 4 ст. 154 ЦПК України.

Згідно положень ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказане, розгляд заяви в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України проводиться судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, мотиви і обґрунтування заяви, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно п. 1, 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. (ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно роз`яснень Пленум Верховного Суду України п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Судом встановлено, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа № 359/3914/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Станом на дату розгляду заяви про забезпечення позову провадження в вказаній справі відкрите ухвалою суду від 06 травня 2025 року.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За змістом правового висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою, а доводи, викладені в ній свідчити про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Судом встановлено, що у сторін існує спір щодо поділу спільного майна подружжя, а саме визнання спірного майна квартири АДРЕСА_4 , а також житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 327,4 кв.м, житловою площею 129,9 кв.м. та земельну ділянку, загальною площею 0,0500 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером :01:003:0024, об`єкти знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 з та про поділ цього майна.

Згідно Інформаційних довідок Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 січня 2026 року, право власності на вищевказане спірне нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що намір Відповідача на відчуження спільного нерухомого майна підтверджується його публікацією в мережі інтернет (веб-сайт olx.ua), що свідчить про намір продажу будинку та земельної ділянки.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке вона заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суддя вважає, що будь-які дії спрямовані на відчуження майна можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі наведеного, враховуючи наявність спору між сторонами, а також те, що з наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що з урахуванням співмірності заходів, а також того, що невжиття даного способу забезпечення позову може призвести до відчуження нерухомого майна, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживан-ня (перебування) на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові та доказів того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови від позову.

Відповідно ч. 10, 11 ст. 153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 149 153, 258- 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), а саме:

-на квартиру АДРЕСА_4 ;

-на земельну ділянку,загальною площею 0,0500 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером :01:003:0024, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з;

-на житловийбудинок, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 327,4 кв.м, житловою площею 129,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з.

В межах виконання даної ухвали визначити стягувачем: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації - АДРЕСА_2 ), боржником визначити: ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації - АДРЕСА_2 ).

Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Копію даної ухвали суду, згідно вимог ч. 2 ст. 157 ЦПК України, направити для відома сторонам та для виконання Бориспільському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 63).

Ухвала судді набирає законної сили з моменту її винесення 02 лютого 2026 року і підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання. Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://bpm.ko.court.gov.ua/sud1005.

Суддя Яковлєва Л.В.