КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/4110/2026 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Янчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Даниленка Платона Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

12 листопада 2025 року представник позивача - адвокат Даниленко П.О. за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 гривень.

18 листопада 2025 року від представника відповідача - адвоката Скрицької Н.А. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якому зазначено, що заява про розподіл судових витрат є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки дана заява не була надіслана відповідачу. Крім того, звернула увагу, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

21 листопада 2025 року від представника позивача - адвоката Даниленка П.О. за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшла заява, в якій представник вказав, що сторона позивача у встановлений чинним законодавством спосіб та строк (протягом 5 днів з моменту отримання тексту судового рішення: яке було отримано через Електронний суд 08.11.2025 року) звернулась до суду із заявою про розподіл судових витрат. Заява про розподіл судових витрат була подана 12.11.2025 року з одночасним направленням представнику сторони відповідача засобами підсистеми «Електронний суд», на підтвердження чого до заяви було долучено відповідну квитанцію. Просив врахувати зазначену інформація та стягнути із відповідача на користь позивача суму понесених витрат у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 40 000,00 грн.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 05 грудня 2025 року заяву адвоката Даниленка П.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26 935 грн 38 коп..

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.

Не погодившись із вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, 05 січня 2026 року адвокат Даниленко П.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 грудня 2025 року в частині відмови у задоволенні інших вимог скасувати, додаткове рішення змінити в частині розміру стягнення та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 40 000 грн.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що задовольняючи частково заяву про компенсацію витрат на правову допомогу судом не враховано приписи ч. 9 ст. 14 ЦПК України, відповідно до яких, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

В даному випадку спір виник через явно неправильні дії сторони відповідача, які полягали у порушені умов договору позики та відповідно, ігнорування його обов`язку кошти повернути, тому вважає, що у зв`язку з даною обставиною, доцільним було покласти судові витрати у повному обсязі (40 000 грн) на відповідача.

Іншою підставою є те, що саме основне рішення є незаконним та таким, що підлягає зміні з підстав, описаних у апеляційній скарзі на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.11.2025 року.

02 березня 2026 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Скрицька Н.А., в якій просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 грудня 2025 року залишити без змін.

Представник відповідача вважає оскаржуване додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 грудня 2025 року є законним та обгрунтованим, винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Подана апеляційна скарга є необгрунтованою, доводи викладені в апеляційній скарзі не відповідають фактичним обставина справи. Зазначав, що в апеляційній скарзі апелянт вказує про нібито неповну з`ясування обставин, що мають значення для справи, однак не зазначає, які саме обставини не були з`ясовані судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення. Таким чином апелянт висловлює свою незгоду з оскаржуваним рішенням, не надаючи жодних правових аргументів у справі, крім цитування норм ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи додаткове рішення у справі та задовольняючи частково заяву представника позивача - адвоката Даниленка П.О. про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що з огляду на часткове задоволення позовних вимог, враховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи, дослідивши наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення заяви та відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 26 935,38 грн (з розрахунку 555 118 грн / 824 370 грн х 40 000 грн), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витратна адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 3, ч. 5 та ч. 9 ст. 141 ЦПК України, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція відображена в п. 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердження таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Встановлено, що звертаючись з позовною заявою представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь судові витрати пов`язані з витратами на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.

До позовної заяви долучено договір про надання правової (правничої) допомоги № 361/25 від 27.06.2025 року укладеного між Адвокатським бюро «Сергія Потьомкіна» та ОСОБА_1 (а.с. 38-40 том 1), додаток № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 361/25 від 27.06.2025 року (а.с. 41 том 1), рахунок на оплату (а.с. 42-43 том 1).

Відповідно до п. 3.1 договору, ціна договору визначається як сума вартості усіх послуг, наданих бюро клієнту на пдіставі даного договору та додатків до нього, що є не від`ємною його частиною.

Відповідно до п. 7.1 договору, строк договору визначено до 31 грудня 2026 року.

Відповідно до п. 2 додатку № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги, сторони домовились, що розмір гонорару бюро за надання обумовлених даним додатком послуг та правової допомоги є фіксованим та становить 40 000 грн.

Як вбачається, з матеріалів справи, під час ухвалення судом першої інстанції рішення від 05.11.2025 року, судом не вирішено питання судових витрат в частині понесених позивачем витрат на правову допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Після ухвалення рішення, представник позивача подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, яка була зареєстрована в суді 12.11.2025 року. Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 40 000 грн (а.с. 1-21 том 2).

На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійно правничу допомогу суду до заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача було долучено: ордер на надання правничої допомоги серії АІ №2006435 від 22 вересня 2025 року з якого встановлено, що правом представляти ОСОБА_1 у Святошинському районному суді міста Києва наділений адвокат Даниленко Платон Олександрович; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №6646/10, виданого на ім`я Даниленко Платон Олександрович ; договір про надання правової (правничої) допомоги №361-25 від 27 червня 2025 року, що укладений між Адвокатським бюро «Сергія Потьомкіна» та ОСОБА_1 щодо надання правової допомоги; додаток №1 до договору №361-25 про надання правової (правничої) допомоги від 27.06.2025 року; додаткову угоду №1 до додатку №1 від 27.06.2025 року до договору №361-25 про надання правової (правничої) допомоги від 27.06.2025 року; рахунки на оплату: №306 від 27 червня 2025 року на суму 10 000,00 грн, №324 від 30 липня 2025 року на суму 10 000,00 грн, №326 від 04 серпня 2025 року на суму 10 000,00 грн та №335 від 22 вересня 2025 року на суму 10 000,00 грн; квитанції: від 12.11.2025 року на суму 10 000,00 грн, від 02.07.2025 року на суму 10 000,00 грн, від 02.09.2025 року на суму 10 000,00 грн, та від 16.11.2025 року на суму 10 000,00 грн; акт надання послуг №335 від 11 листопада 2025 року (а.с. 7-20 том 2).

18 листопада 2025 року від представника відповідача - адвоката Скрицької Н.А. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якому зазначено, що заява про розподіл судових витрат є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки дана заява не була надіслана відповідачу. Крім того, звернула увагу, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково (а.с. 24-31 том 2).

21 листопада 2025 року від представника позивача - адвоката Даниленка П.О. за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшла заява, в якій представник вказав, що сторона позивача у встановлений чинним законодавством спосіб та строк (протягом 5 днів з моменту отримання тексту судового рішення: яке було отримано через Електронний суд 08.11.2025 року) звернулась до суду із заявою про розподіл судових витрат. Заява про розподіл судових витрат була подана 12.11.2025 року з одночасним направленням представнику сторони відповідача засобами підсистеми «Електронний суд», на підтвердження чого до заяви було долучено відповідну квитанцію. Просив врахувати зазначену інформація та стягнути із відповідача на користь позивача суму понесених витрат у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 40 000,00 грн (а.с. 32-40 том 2).

Як вбачається з матеріалів справи задовольняючи частково заяву представника позивача суд першої інстанції виходив з пропорційності задоволених позовних вимог.

В подальшому, постановою Київського апеляційного суду від 04 березня 2026 року рішення суду першої інстанції від 05.11.2025 року в частині незадоволених позовних вимог скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Однак, суд апеляційної інстанції беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом Даниленком П.О. послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що визначений судом у додатковому рішенні від 05.12.2025 року розмір витрат які позивач поніс в суді першої інстанції на правову допомогу у розмірі 26 935,38 грн відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції керуючись наведеними нормами дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення у даній справі задовольняючи частково заяву представника позивача - адвоката Даниленка П.О..

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано приписи ч. 9 ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких, у випадку зловживання стороною чи її представникмо процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки в даному випадку, позивачем при заявлені вимоги про відшкодування понесених по справі судових витрат не було доведено необґрунтованості дій відповідача, що виключає стягнення такої компенсації в розумінні ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що додаткове судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Даниленка Платона Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «09» березня 2026 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко