1Справа № 335/2080/26 2/335/1756/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Гашук К.В., розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

26.02.2026 АТ «ТАСКОМБАНК», в особі представника Альховської І.Б., звернулося з вказаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №002/14228869-СК_SB від 07.02.2022 у розмірі 67 794,72 грн., а також судові витрати.

Ухвалою судді від 27.02.2026 позовну заяву АТ «ТАСКОМБАНК» було залишено без руху. Надано позивачу строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, а саме для сплати судового збору та надання суду доказів оплати судового збору за подання цієї заяви.

10.03.2026 на адресу суду від представника позивача Альховської І.Б. надійшла заява про усунення недоліків. Відповідно до вказаної заяви, представник позивача зазначила, що наявність платіжного документу у програмі суду за іншою судовою справою, не може свідчити про те, що платіжна інструкція № від 19.01.2026 є неналежним доказом сплати судового збору, оскільки внесення таких відомостей у програму здійснюється робітником суду у будь-якому разі при отриманні документів заявника, незалежно від подальших стадій та процесуальних рішень суддів.

Крім того, провадження у справі №335/904/26 не відкривалось, розгляд справи не здійснювався. Клопотання про повернення судового збору позивачем не заявлялось. Сума сплаченого судового збору за подання позовних заяв до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя, перераховується на один і той самий рахунок.

Враховуючи зазначене, представник позивача просить суд відкрити провадження у справі, а платіжну інструкцію № від 19.01.2026 на суму 2662,40 грн. вважати належним доказом сплати судового збору за подання позовної заяви у справі №335/2080/26.

Дослідивши матеріали позовної заяви та доводи заяви представника позивача, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд, перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як зазначив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.26 Постанови № 10 від 17.10.2014 зі змінами «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви містили відомості про те, за яку саме позовну заяву сплачується судовий збір. Платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного документу (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22 (зі змінами).

Як вже було зазначено в ухвалі судді від 27.02.2026, до матеріалів позовної заяви, на підтвердження сплати судового збору, позивачем долучено платіжну інструкцію № від 19.01.2026 на суму 2662,40 грн. Судом при перевірці зарахування до спеціального Державного бюджету України, було встановлено, що сума сплаченого судового збору за платіжною інструкцією № від 19.01.2026 зараховано в іншій цивільній справі № 335/904/26.

В обґрунтування заяви про усунення недоліків, представник позивача зазначила, що внесення відомостей у програму суду здійснюється робітником суду у будь-якому разі при отриманні документів заявника, незалежно від подальших стадій та процесуальних рішень суддів, однак такі судження є хибними, оскільки в автоматизованій системі «Д3» у графі вартісні показники неможливо створити автопоєднання з підтвердженням казначейства, щодо сплати судового збору за подання цієї позовної заяви із платіжною інструкцією № від 19.01.2026, оскільки воно враховано раніше у справі №335/904/26.

Суддя вважає безпідставними посилання представника позивача на те, що в рамках іншої судової справи позивачу була повернута позовна заява, разом з тим він не звернувся із клопотанням про повернення судового збору, не є належним доказом того, що платіжна інструкція № від 19.01.2026 врахована раніше за подання позовної заяви в рамках справи №335/904/26, позовна заява по якій, зі слів позивача, була йому повернута, є належним та допустимим підтвердженням сплати судового збору позивачем за подання позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у цивільній справі №335/2080/26.

Не звернення АТ «ТАСКОМБАНК» із заявою про повернення судового збору в іншій справі № 335/904/26, станом на час звернення із новою позовною заявою до суду, не свідчить про те, що Банк втратив право на подання такої заяви в подальшому, і що він таким правом не скористається.

Крім того, посилання представника позивача на висновки Верховного Суду, щодо правильного застосування норм, які регулюють питання сплати судового збору, не є релевантним до вказаної справи, враховуючи обставини справи які були предметом розгляду судом касаційної інстанції.

Так, у справі №170/129/21 предметом розгляду судом касаційної інстанції було питання, щодо сплати та зарахування судового збору при передачі справи за підсудністю, з одного суду до іншого.

Враховуюче вищевикладене, матеріали позовної заяви не містять даних, що відповідна сплачена позивачем сума судового збору зарахована до спеціального фонду Державного бюджету по справі №335/2080/26, провадження № 2/335/1756/2026, та таких даних не встановлено судом.

З огляду на те, що позивачем не було усунуто недоліки позовної заяви в частинні виконання вимог ст. 177 ЦПК України, зазначених в ухвалі судді від 27.02.2026, вважаю, за необхідне визнати не поданою позовну заяву Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та повернути її позивачу відповідно до положень ст. 185 ЦПК України.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 259-261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором визнати неподаною і повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К. В. Гашук