Справа № 161/4624/26
Провадження № 2-о/161/259/26
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Шестерніна В.Д., вивчивши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Луцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту батьківства, -

встановив:

27.02.2026 ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту батьківства.

Вимоги заяви обгрунтовані тим, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є біологічним батьком сина заявниці ОСОБА_2 . Відомості про батька останнього записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

В зв`язку з цим та керуючись ст. 130 СК України заявник просила встановивити факт батьківства свого сина.

Вивчивши матеріали заяви про встановлення батьківства, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (ч. 2 ст. 130 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина перша статті 6 СК України).

Дитина - це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше (стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Зміст наведених законодавчих приписів зумовлює висновок про те, що, досягаючи повноліття, особа втрачає правовий статус дитини в розумінні закону (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2024 у справі №185/9339/21).

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Суд висновує, що законодавець визначив вичерпний перелік осіб, які можуть звертатися до суду із заявою про встановлення факту батьківства. До таких осіб відноситься матір дитини, тобто матір особи, яка досягла повноліття (18 років), або ж сама дитина, яка досягла повноліття.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 27.12.2005, а.с. 9). На момент звернення до суду ОСОБА_2 виповнилося 20 років. Він не є дитиною в розумінні закону. Відповідно заявниця не може вважатися матір`ю дитини в розумінні закону (законним представником дитини).

А тому, у заявниці відсутня процесуальна правосуб`єктність на подання заяви про встановлення факту батьківства.

Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Отже, заяву про встановлення факту батьківства слід повернути заявнику.

При цьому, суд роз`яснює, що ОСОБА_2 , як дитина, яка досягла повноліття, вправі самостійно звернутися до суду із заявою про встановлення факту батьківства.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 185, ст.ст. 10, 260, 261, 294, 295-300, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Луцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту батьківства, - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена - 03.03.2026.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Д. Шестернін