Справа № 128/4430/25
УХВАЛА

05 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

головуючий суддя Карпінська Ю.Ф.,

розглянувши заяву представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Ольховенко Вікторії Юріївни про відвід судді Вінницького районного суду Вінницької області Карпінської Ю.Ф. від розгляду цивільної справи № 128/4430/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 128/4430/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

05.03.2026 представник третьої особи ОСОБА_1 - адвокат Ольховенко В.Ю. подала до суду заяву про відвід судді Вінницького районного суду Вінницької області Карпінської Ю.Ф. від розгляду цивільної справи № 128/4430/25. Заява про відвід судді мотивована тим, що «02.03.2026 суддею Карпінською Ю.Ф. було ухвалено рішення у справі за позовом тієї ж особи до Вінницький національний медичний університет ім. М.I. Пирогова щодо прострочення добровільного виконання рішення. У зазначеному рішенні судом надано правову оцінку обставинам припинення трудових відносин між сторонами, досліджено відповідні накази та встановлено юридично значимі факти, які мають безпосередній зв?язок із предметом розгляду у даній справі. Оскільки в межах цієї справи знову підлягають оцінці обставини звільнення, правомірність дій роботодавця та наслідки припинення трудових відносин, вважає, що суддею вже сформовано правову позицію щодо спірних правовідносин між цими ж сторонами. Суддею надана оцінка процесуальним правам третьої особи про те, що клопотання про залучення НАЗК заявляється не вперше. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Вона, як представник третьої особи Погорілого В.В., вступила у справу в якості представника 25.02.2026 та має власні процесуальні права як учасник судового процесу, що гарантовано ЦПК України, у тому числі щодо подання до суду клопотань та заяв. Окрім наданого обґрунтування щодо доцільності залучення НАЗК, позивач самостійно вказує НАЗК як третю особу в усіх своїх документах, що надсилаються через Електронний суд, тобто свідомо ставить НАЗК до відома про хід справи. Так, до прикладу, 10.02.2026 ОСОБА_2 , подаючи додаткові пояснення у справі, подає ці пояснення і НАЗК, про що свідчить квитанція про надсилання стороні. Водночас під час обговорення зазначеного клопотання представнику третьої особи було запропоновано обмежити виступ, тоді як інші учасники процесу мали можливість викласти позицію у ширшому обсязі. У своїх зауваженнях щодо необхідності залучення НАЗК позивачем не висловлено позиції щодо заперечення чи підтримання заявленого клопотання, лише зроблено заяву про те, що наразі такої необхідності немає. Вважає, що послідовна відмова у задоволенні клопотання про залучення НАЗК, незважаючи на пряму вказівку в позовній заяві та прямий інтерес НАЗК до обставин справи, може свідчити про упередженість щодо даного питання та впливати на об`єктивність розгляду справи. Хоча кожна з наведених обставин окремо може не свідчити про упередженість, їх сукупність формує об?єктивні сумніви у безсторонності судді. У даному випадку сукупність попереднього розгляду спору між тими ж сторонами із дослідженням обставин припинення трудових відносин; необхідності повторної оцінки тих самих або тісно пов?язаних обставин; особливостей процесуального розгляду клопотань третьої особи, може об?єктивно породжувати сумніви у безсторонності суду. Тому просить задовольнити заяву представника третьої особи про відвід, розглядати заяву про відвід з викликом сторін».

Позивач ОСОБА_2 подала заперечення на заяву про відвід судді, які обґрунтовані тим, що «у судовому засіданні 04.03.2026 представником третьої особи Погорілого В.В. (посадова особа керівного складу Університету, проректор ВНМУ) було заявлено відвід судді у зв`язку з незгодою з процесуальним рішенням суду щодо залучення НАЗК як третьої особи у справу. Відвід заявлено третьою особою, інтереси якої фактично збігаються з інтересами відповідача. Зазначений відвід було заявлено на четвертому судовому засіданні під час розгляду справи по суті без наведення будь-яких підстав та обґрунтування. На момент заявлення відводу жодних обставин представником третьої особи наведено не було. Судом надано стороні відповідача строк до 05.03.2026 для подання письмового обґрунтування заявленого відводу. Також стороною заявника не зазначено, коли саме їй стало відомо про обставини, які нібито є підставою для заявлення відводу, що є обов?язковою вимогою частини третьої статті 39 ЦПК України. Фактично підставою для заявлення відводу стала незгода представника третьої особи з процесуальним рішенням суду щодо питання залучення НАЗК як третьої особи у справу. Разом з тим питання залучення НАЗК вже двічі розглядалося судом та вирішувалося шляхом постановлення відповідних ухвал, при цьому нових обставин, які могли б бути підставою для повторного порушення цього питання, стороною заявника не зазначено. Крім того, у даній справі представник відповідача вже заявляв відвід судді Васильєвій Т.Ю. (05.01.2026), посилаючись на нібито незаконність рішення судді у іншій справі №128/2223/24 від 04.07.2025. Відповідно до усталеної судової практики та положень цивільного процесуального законодавства, незгода сторони з судовим рішенням або оцінкою доказів у іншій справі не є обставиною, що може викликати сумнів у неупередженості судді та не може бути підставою для його відводу. Такі доводи можуть бути предметом перегляду судового рішення у встановленому законом порядку (апеляційне або касаційне оскарження), але не є підставою для заявлення відводу судді. З огляду на викладене вважає, що зазначені процесуальні дії, а саме: повторне використання стороною відповідача інституту відводу за відсутності об`єктивних підстав можуть свідчити про використання цього процесуального інституту не з метою забезпечення права на неупереджений суд, а як засобу затягування розгляду справи. Предметом розгляду у даній справі є трудовий спір і поновлення на роботі, а тому тривалість судового розгляду безпосередньо впливає на реалізацію її права на працю та отримання заробітку. Вважає заявлений відвід необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам статті 39 ЦПК України. Просить врахувати наведені заперечення під час вирішення питання щодо заявленого відводу судді, визнати дії представника третьої особи щодо заявлення відводу судді без належного обґрунтування такими, що мають ознаки зловживання процесуальними правами, врахувати зазначені обставини під час подальшого розгляду справи та забезпечити недопущення затягування судового розгляду».

Відповідно до частин сьомої та восьмої статті 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Враховуючи категорію даної справи, з метою недопущення порушення строків розгляду даної справи, беручи до уваги, що сторона позивача висловила свою позицію щодо заявленого відводу у поданих до суду письмових запереченнях, суд не вбачає підстав вирішувати питання про відвід судді у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши заяву про відвід судді та матеріали цивільної справи № 128/4430/25, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

У частині першій статті 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У частинах другій та третій статті 39 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у статті 36 ЦПК України, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

З системного аналізу положень закону убачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Водночас, для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення судді від участі у судовому провадженні.

Суд констатує, що, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Вирішальним при визнанні судді безстороннім є те, чи можуть бути об`єктивно виправдані побоювання учасників справи щодо заангажованості певного судді.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Право сторін на справедливий суд закріплене в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Із поданої представником третьої особи ОСОБА_1 - адвокатом Ольховенко В.Ю. заяви про відвід судді убачається, що вона в обґрунтування відводу виражає недовіру судді та вказує, що суддею вже сформовано правову позицію щодо спірних правовідносин між цими ж сторонами у іншій справі; послідовна відмова у задоволенні клопотання про залучення НАЗК, незважаючи на пряму вказівку в позовній заяві та прямий інтерес НАЗК до обставин справи, може свідчити про упередженість щодо даного питання та впливати на об`єктивність розгляду справи.

Такі твердження є надуманим та не відповідають дійсності, докази, які б підтверджували обставини, викладені у заяві про відвід, відсутні.

Слід наголосити, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Суд зазначає, що підстави, на які покликається представник третьої особи ОСОБА_1 - адвокат Ольховенко В.Ю. як на підстави відводу судді, за «об`єктивним критерієм» не можуть бути розцінені як обґрунтовані підстави для відводу, однак суб`єктивна впевненість учасника справи в упередженості судді, навіть за відсутності об`єктивних підстав для неї, є чинником, що перешкоджає реалізації права на справедливий суд, тому, відповідно до статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод, зазначені обставини виключають участь цього судді у розгляді справи.

Наявність недовіри до судді, яка склалась як у третьої особи (її представника), свідчить про наявність сумніву в об`єктивності та неупередженості судді, тому з метою збереження та підвищення авторитету судової системи України, розгляду справи саме на засадах довіри до суду вбачаю підстави для задоволення заяви про відвід.

Виходячи зі змісту вищевказаних норм та практики Європейського суду з прав людини, з метою уникнення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, вважаю, що заяву представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Ольховенко В.Ю. про відвід судді Вінницького районного суду Вінницької області Карпінської Ю.Ф. від розгляду цивільної справи № 128/4430/25 слід задовольнити.

У зв`язку із задоволенням заяви про відвід права учасників не порушуються.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Ольховенко Вікторії Юріївни про відвід судді Вінницького районного суду Вінницької області Карпінської Ю.Ф. від розгляду цивільної справи № 128/4430/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Відсторонити суддю Карпінську Ю.Ф.від розгляду цивільної справи № 128/4430/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Матеріали цивільної справи № 128/4430/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу- передати до канцелярії Вінницького районного суду Вінницької області для визначення іншого судді Вінницького районного суду Вінницької області у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ