ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/82/22Головуючий у 1-й інстанції Чорна В.Г.
Провадження № 22-ц/817/188/26 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Хоміцька С.О.

представника апелянта ОСОБА_1

представника відповідача Чайки Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 599/82/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2025 року (постановлену суддею Чорною В.Г., дати складання повного тексту не зазначено) про відмову в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову та про задоволення заяви позивачки ОСОБА_3 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Приватне підприємство «Ростоки» про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Зборівського районного суду Тернопільської області знаходиться вказана цивільна справа.

29 вересня 2025 року ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Костова Н.З., подав до суду заяву про скасування заходів забезпечення позову, а саме скасування арешту майна, який був накладений ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2022 року в цивільній справі №599/55/22.

Заява обґрунтована тим, що до подання позову ОСОБА_5 звернулася до Зборівського районного суду із заявою по забезпечення позову. За результатами розгляду заяви, ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2022 року (справа №599/55/22) заяву задоволено частково та вжито заходи забезпечення позову, а саме:

- накладено арешт, в тому числі, на частку статутного капіталу ПП «Ростоки», належну ОСОБА_4 ;

- заборонено вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження чи обтяження арештованого майна;

- заборонено суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження чи обтяження арештованого майна.

При постановленні даної ухвали Зборівський районний суд виходив із того, що позивач претендує на 1/2 частину майна, яке, на думку заявника, належить їй на праві спільної сумісної власності, а невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

14 січня 2022 року представник позивачки подав до суду позовну заяву, в якій, серед іншого, просив визнати за ОСОБА_5 в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частку статутного капіталу ПП «Ростоки».

13 липня 2022 року представник позивача подав до суду заяву про уточнення та збільшення позовних вимог, якою, зокрема, уточнив позовну вимогу про визнання за ОСОБА_5 в порядку поділу майна подружжя права власності на 1/2 частку статутного капіталу ПП «Ростоки», змінивши її на вимогу про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошової компенсації 1/2 вартості частки статутного капіталу ПП «Ростоки», що складає 6307300.00 грн, в порядку поділу майна подружжя.

07 жовтня 2022 року представник позивача подав заяву, якою уточнив прохальну частину позовної заяви, змінивши її на вимогу про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в порядку поділу майна подружжя грошової компенсації 1/2 вартості частки статутного капіталу ПП «Ростоки», що становить 7524400.00 грн, а саме суму грошових коштів в розмірі 3762200.00 грн.

16 червня 2023 року представник позивача в чергове уточнив позовні вимоги, змінивши п.7 прохальної частини позовної заяви на вимогу стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію 1/2 частини доходу від діяльності ПП «Ростоки» станом на грудень 2021 року у розмірі 2263350.00 грн.

На думку сторони відповідача, якщо частка ОСОБА_4 в статутному капіталі ПП «Ростоки» на сьогоднішній день не є безпосереднім предметом позову у даній справі про поділ майна подружжя, натомість позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію частини доходу від діяльності ПП «Ростоки» станом на грудень 2021 року у розмірі 2263350.00 грн, заходи забезпечення позову, визначені ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2022 року (справа №599/55/22) в частині накладення арешту на частку статутного капіталу приватного підприємства «Ростоки», належну ОСОБА_4 , втратили свою актуальність.

Такий вид забезпечення позову не відповідає позовним вимогам, які розглядаються судом, та не є співмірним із заявленими позовними вимогами. При цьому, враховуючи зміну позивачем позовних вимог, відсутні будь-які підстави стверджувати, що невжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на частку статутного капіталу приватного підприємства «Ростоки», що належить ОСОБА_4 , може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача грошової компенсації частини доходу від діяльності ПП «Ростоки» у розмірі 2263350.00 грн. Вважає, що після зміни позивачем позовних вимог, припинив існувати основний критерій для забезпечення позову загроза ускладнення чи неможливості виконання рішення суду.

У зв`язку із наведеним відповідач просив суд скасувати заходи забезпечення позову в частині накладення арешту та заборони відчуження чи обтяження, вчинення реєстраційних дій щодо частки статутного капіталу приватного підприємства «Ростоки», належної ОСОБА_4 , який був накладений ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2022 року в справі №599/55/22.

30 вересня 2025 року ОСОБА_5 , в інтересах якої діє адвокат Чайка Ю.Т., подала до суду заяву про забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що під час розгляду справи позивачем заявлялось клопотання з відповідним обґрунтуванням про вжиття заходів забезпечення позову, яке згідно ухвали Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2022 року у справі № 599/82/22 задоволено та накладено арешт на належне майно ПП «Ростоки»:

- нежитлове приміщення автостанції загальною площею 26.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлову будівлю магазину «Техніка» загальною площею 573.0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлову будівлю пекарні загальною площею 298.4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлову будівлю тепличного господарства загальною площею 1991.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ;

- 55/100 частки нежитлової будівлі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 956.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з цим, постановою Тернопільського апеляційного суду від 21 березня 2022 року скасовано ухвалу Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2022 року у зв`язку з тим, що відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору, а жодних позовних вимог щодо майна, на яке судом накладено арешт та яке належить ПП «Ростоки», позивачкою не заявлялося.

Зазначає, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову у справі №599/82/22 шляхом накладення арешту на зазначене майно, що належить ПП «Ростоки», станом на сьогодні не відпала.

Статутний капітал ПП «Ростоки» належить відповідачу, інших учасників у товаристві немає, а тому є ризик самостійного відчуження відповідачем майна та зменшення вартості частки у статутному капіталі товариства, на половину вартості якої вона претендує. Позивачка вважає, що майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності, так як було придбане під час їхнього зареєстрованого шлюбу, і те зважаючи на те, що відповідачем не вчинялось на той момент жодних дій, які б очевидно вказували на те, що порушено її право на майно, позивач не зверталася до суду з позовом про поділ майна.

Після повернення позивачки в Україну із-за кордону влітку 2021 року вона звернулася до відповідача про виділення їй суми коштів як компенсації за спільно набуте ними під час шлюбу майно, оскільки мала намір жити в Україні та придбати для цього житло в м.Тернополі. Проте відповідач повідомив позивачку про те, що майно є його особистою власністю та ніяких коштів виплачувати їй не буде, а все майно вже зареєстровано на праві приватної власності за ним у відповідних реєстрах. Після цієї розмови позивачкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з`ясовано, що ОСОБА_6 , після розірвання шлюбу, у цьому реєстрі зареєстровано за собою право власності на спільно нажите за період шлюбу майно, правовстановлюючі документи на яке вже були видані за період перебування сторін у шлюбі, тобто підстав для їх повторної перереєстрації фактично не було.

На переконання позивачки, такі дії відповідача можуть бути спрямовані на подальше відчуження та/або обтяження іншим чином майна, що було спільно нажите сторонами за період перебування у шлюбі з метою унеможливлення поділу та виділу належної позивачці 1/2 частини цього майна та користування нею.

Сторона позивача вважає, що дані обставини свідчить про те, що між сторонами з приводу відповідного майна, що є спільною сумісною власністю, в тому числі і статутного капіталу та нерухомого майна ПП «Ростоки», наявний спір, а також про те, що права позивача на користування належною їй частиною цього нерухомого майна як спільною сумісною власністю порушено, а право власності на належну позивачеві 1/2 частину заперечується відповідачем.

Окрім цього, як з`ясовано, ОСОБА_4 20 серпня 2013 року здійснено повторну реєстрацію права власності одного і того ж нерухомого майна, яке було нажите сторонами за час перебування в шлюбі спільно та за наявною тоді домовленістю було за ним зареєстровано ще у 2007 році. Даний факт, у тому числі, зумовив звернення позивачки з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у 2022 році.

У зв`язку із наведеним, позивачка просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, зареєстроване за ПП «Ростоки», засновником та бенефіціарним власником якого згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських організацій являється ОСОБА_4 , а саме на:

- нежитлове приміщення автостанції загальною площею 26.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлову будівлю магазину «Техніка» загальною площею 573.0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлову будівлю пекарні загальною площею 298.4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлову будівлю тепличного господарства загальною площею 1991.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 .

- 55/100 частки нежитлової будівлі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 956.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити відповідачу ОСОБА_4 , як засновнику та бенефіціарному власнику ПП «Ростоки», вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження або обтяження іншим чином вищевказаного нерухомого майна, зареєстрованого за ПП «Ростоки».

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вищевказаного нерухомого майна, зареєстрованого за приватним підприємством «Ростоки».

Ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, зареєстроване за ПП «Ростоки», засновником та бенефіціарним власником якого згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій являється ОСОБА_4 , а саме на:

- нежитлове приміщення автостанції загальною площею 26.6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлову будівлю магазину «Техніка» загальною площею 573.0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлову будівлю пекарні загальною площею 298.4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлову будівлю тепличного господарства загальною площею 1991.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ;

- 55/100 частки нежитлової будівлі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 956.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонено відповідачу, як засновнику та бенефіціарному власнику ПП «Ростоки», вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження або обтяження іншим чином вищевказаного нерухомого майна, зареєстрованого за ПП «Ростоки».

Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вищевказаного нерухомого майна, зареєстрованого за ПП «Ростоки», засновником та бенефіціарним власником якого згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій являється ОСОБА_4 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Костова Н.З., подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що враховуючи уточнені позивачкою позовні вимоги, предметом позову в даній справі є стягнення з відповідача грошової компенсації вартості 1/2 частки статутного капіталу ПП «Ростоки», а не сама частка в статутному капіталі, і не майно, що належить підприємству. За таких обставин неспівмірним із заявленими позивачем позовними вимогами є накладення арешту на частку відповідача в статутному капіталі ПП «Ростоки» та майно, що належить цьому підприємству.

Крім цього, будь-яких доказів того, що відповідач має намір розпорядитись належною йому часткою в статутному капіталі чи майном підприємства на користь інших осіб, в матеріалах справи не має. Доводи, викладені у заяві позивача про забезпечення позову, є надуманими і базуються на його власних припущеннях. Натомість жодних належних доказів, які б вказували на такі обставини позивачка суду не надала.

У зв`язку з викладеним просить ухвалу Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву відповідача про скасування заходів забезпечення позову задовольнити, у задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, відмовити.

20 січня 2026 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_5 , в інтересах якої діє адвокат Чайка Ю.Т., надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що за наявною інформацією у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вбачається, що відомості про одне й теж нерухоме майно площею 72.7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 12 травня 2004 року на підставі рішення виконавчого комітету Зборівської міської ради, спочатку, 14 червня 2007 року (тобто за час перебування в шлюбі з позивачкою), було зареєстровано за ОСОБА_4 як «нежиле приміщення» з реєстраційним номером: 19211446, а пізніше 20 серпня 2013 року (тобто вже після розірвання шлюбу з позивачкою) повторно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як «приміщення магазину» з

реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 26 (номер об`єкта в РПВН: 19211446).

На переконання позивачки, відповідні «реєстраційні маніпуляції» мали на меті видозмінити одне і теж нерухоме майно (з тим же реєстраційним номером, площею, адресою тощо) змінивши його назву в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, очевидно з метою його подальшого відчуження та/або обтяження іншим чином для уникнення подальшої можливості його поділу як спільної сумісної власності подружжя, а також користування позивачем належною їй 1/2 частиною цього майна.

Більше того, в процесі розгляду даної справи, апелянтом ініційовано звернення до суду з позовними вимогами до позивача про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно, що фактично набуто сторонами за час перебування ними у шлюбі а саме: 45/100 частки нежитлової будівлі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Отже, у даній справі існує реальний спір, що дає підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову і можливе відчуження спірного майна може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Аргументи апелянта про те що він не вчиняв жодних дій, спрямованих на відчуження чи обтяження нерухомого майна, що належить ПП «Ростоки», а майно залишається у власності підприємства, не є переконливими та не свідчать про те, що відповідач не зможе вчинити таких дій у майбутньому з метою зменшення активів підприємства.

У зв`язку з викладеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Костова Н.З., апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені в них.

Представник позивача адвокат Чайка Ю.Т., проти апеляційної скарги заперечив та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарга до задоволення не підлягає виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретнім заходом до забезпечення позову і можливім предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18.

Отже, суди при вирішенні питання щодо забезпечення позову мають здійснювати належну оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом забороною вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2020 року у справі № 522/3471/20.

З матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 2025 року представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив вважати чинною заяву про уточнення позовних вимог в редакції від 07 жовтня 2022 року.

Таким чином предметом позову в даній справі є вимоги про поділ майна подружжя, серед яких є стягнення в порядку поділу майна подружжя грошової компенсації 1/2 вартості частки статутного капіталу ПП «Ростоки», що становить 7524400.00 грн, а саме суму грошових коштів в розмірі 3762200.00 грн.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник майновий спір з приводу виплати вартості частки подружжя у статутному капіталі ПП «Ростоки».

Станом на день подання заяви про забезпечення позову, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на майно, за ПП «Ростоки» зареєстровано:

- нежитлове приміщення автостанції загальною площею 26.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 26;

- нежитлова будівля магазину «Техніка» загальною площею 573.0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 30963629;

- нежитлова будівля пекарні загальною площею 298.4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 30963020.

- нежитлова будівля тепличного господарства загальною площею 1991.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна: 31974683.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, директором (засновник, кінцевий бенефіціарний власник) ПП «Ростоки» є ОСОБА_4 .

Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 зареєстровано нежитлову будівлю кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 956.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 26.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 є власником вищевказаного нерухомого майна, останній має реальну можливість розпоряджатися ним.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу, а саме: продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності, одержаних доходів, іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом (частина перша статті 12 Закону України «Про господарські товариства»). Аналогічна норма передбачена частиною першою статті 115 ЦК України.

Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом (абзац четвертий частини другої статті 148 ЦК України).

У разі внесення одним із подружжя як вкладу у статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю коштів, які є спільною сумісною власністю, вказане товариство стає їх власником. Натомість особа, яка внесла вклад у статутний капітал товариства набуває право на частку учасника цього товариства.

Інший з подружжя, який був співвласником коштів, внесених у статутний капітал товариства з метою захисту свого права при поділі їх спільного сумісного майна набуває право вимагати виплати вартості частки члена подружжя у статутному капіталі.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16-ц.

У даній справі сторона позивача має обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до відчуження нерухомого майна та зменшення майна ПП «Ростоки», яким може розпоряджатися відповідач, що, безумовно, утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Тому, без вжиття запропонованих позивачкою заходів забезпечення позову може бути істотно ускладнено ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки.

Забезпечення позову у спорі, який має майновий характер, спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Дана правова позиція позивача узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 11 серпня 2020 року у справі №760/5582/20.

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Суд першої інстанції, станом на день розгляду заяви про забезпечення позову, дійшов обґрунтованого висновку про те, що співмірним та справедливим, а також таким, що відповідатиме реальному захисту прав та інтересів заявника, буде вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно та заборони вчиняти дії, спрямовані на відчуження чи обтяження вказаного вище нерухомого майна, власником якого є відповідач.

Апеляційний суд враховує, що заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно та заборони вчиняти дії щодо спірного нерухомого не перешкоджатимуть відповідачу використовувати таке майно за цільовим призначенням.

Доводи апелянта про те, що в заяві про забезпечення позову не зазначено в чому саме полягає реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки сторона позивача обґрунтувала, що відповідач фактично позов не визнає, оскільки вважає, що спірне майно є його особистою приватною власністю.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч.1 ст.149 ЦПК України.

Аргументи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження можливого відчуження відповідачем нерухомого майна чи ускладнення виконання можливого судового рішення, не спростовують висновків суду про наявність передбачених процесуальним законом підстав для заборонити вчиняти будь-які дії, оскільки відповідач, як титульний власник нерухомого майна, має право в будь-який час провести його відчуження.

Твердження апелянта про те, що предметом позову в даній справі є стягнення з відповідача грошової компенсації вартості 1/2 частки статутного капіталу ПП «Ростоки», а не майно підприємства, колегія суддів відхиляє, оскільки порядок і спосіб визначення вартості частини майна підприємства пропорційна частці учасника у статутному капіталі.

Наведене, у свою чергу, дає підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову і можливе відчуження нерухомого майна може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Крім того, той вид забезпечення позову, який застосував місцевий суд, є співмірним заявленим позовним вимогам. Немає підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки нерухоме майно залишається в його володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини, якої стосується спір.

Відповідно до частини восьмої статті 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із частиною першою статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведене правило процесуального Закону суд має право, втім він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Апеляційний суд зазначає, що станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, передбачені частиною третьою статті 154 ЦПК України, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції належним чином забезпечив вимоги позивача, що відповідає принципам співмірності та пропорційності застосування заходів забезпечення позову, які полягають в дотриманні балансу вимог позивача з можливими негативними наслідками для відповідача та третіх осіб.

Щодо скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2022 року (справа №599/55/22) заяву ОСОБА_5 задоволено частково, накладено арешт на наступне майно, яке зареєстроване на праві власності за ОСОБА_4 :

- житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами площею 341.8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 26;

- 45/100 частки нежитлової будівлі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 956.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 26;

- земельну ділянку площею 0.09 га (кадастровий номер :02:002:0256) для ведення особистого селянського господарства за адресою: Тернопільська область, Зборівський район, смт.Залізці, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 26;

- земельну ділянку площею 0.15 га (кадастровий номер :02:002:0255) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 26;

- приміщення магазину загальною площею 72.7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 26, номер об`єкта в РПВН: 19211446;

- на частку статутного капіталу приватного підприємства «Ростоки», належну ОСОБА_4 .

Заборонено ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження чи обтяження вказаного вище арештованого майна.

Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження чи обтяження зазначеного вище арештованого майна.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що враховуючи суть позовних вимог, необхідність у скасуванні заходів забезпечення позову у справі № 599/55/22?, зокрема, щодо спірного майна, що належить ОСОБА_4 , станом на сьогодні не відпала, тобто скасування заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі вчинення з спірним майном дій щодо його відчуження чи обтяження до прийняття судом остаточного рішення у справі та набрання ним законної сили.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

У відповідності до частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно частини першої статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином колегія суддів вважає, що ухвала Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2025 року є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 03 березня 2026 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

Н.М. Храпак