РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/7196/25

провадження у справі № 2/0285/185/26

05 березня 2026 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Сташків Т. Г.,

за секретаря судового засідання Матвіюк Т. М.,

сторони по справі: представник позивача Паладич А. О., відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Звягелі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ :

30.12.2025 до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» (далі ТОВ «Свеа фінанс»), в якій просили стягнути з відповідача заборгованість за договором № 8317244 від 24.09.2024 у розмірі 15 840,00 грн.

Свої вимоги мотивували тим, що 24.09.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 8317244, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн на строк 364 днів, тобто до 23.09.2025 зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 1 % у день від суми кредиту. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за договором виконали, а відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором внаслідок чого заборгованість становить 15 840,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн, заборгованість за відсотками 4 600,00 грн, заборгованість за неустойкою 7240,00 грн. 10.06.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до якого позивач набув право вимоги за договором № 8317244 від 24.09.2024. Заборгованість відповідачем у добровільному порядку не погашено, тому з метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду.

Сторони в судові засідання 03.02.2026, 05.03.2026 не з`явилися.

Представник позивача у заяві наполягав на задоволенні позову.

У заяві від 05.03.2026 відповідач просив відмовити у задоволенні позову, оскільки кредит не брав. На підтвердження заперечень долучив виписку із власного карткового рахунку за період з 01.09.2024 до 31.10.2024.

Так як усі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, учасники справи клопотали розглянути справу без їх участі, суд згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів.

Враховуючи викладене вище відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 24.09.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 8317244, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на загальну суму 4 000,00 грн на строк 364 днів, тобто до 23.09.2025 зі сплатою відсотків у розмірі 1 % у день. Кредитні кошти надаються шляхом безготівкового перерахування на картковий рахунок споживача № НОМЕР_1 (а. с. 10-23).

Вказаний договір, графік платежів, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та паспорт споживчого кредиту підписані ОСОБА_1 електронним підписом із використанням одноразового ідентифікатору.

Згідно з повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 11.06.2025 товариством на виконання договору на переказ коштів № 28/11/2019 від 28.11.2019, укладеного із ТОВ «Авентус Україна», успішно виконано операції по відправці грошових коштів, які зазначені у Додатку до листа вихідний № 1632 від 11.06.2025 (а. с. 36).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Авентус Україна» за кредитним договором № 8317244 від 24.09.2024 заборгованість ОСОБА_1 становить 15 840,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн, заборгованість за відсотками 4 600,00 грн, заборгованість за неустойкою 7240,00 грн (а. с. 30-35).

10.06.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-12/25, відповідно до умов якого «Свеа фінанс» за плату набуло право вимоги до боржників згідно реєстру боржників, в тому числі і за кредитним договором № 8317244 від 24.09.2024 (а. с. 37-52).

Долучено реєстр боржників до договору факторингу від 10.06.2025; витяг з реєстру боржників щодо Договору № 8317244 від 24.09.2024, де зазначено, що ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 15 840,00 грн; копія платіжної інструкції про сплату коштів ТОВ «Свеа фінанс» на користь ТОВ «Авентус Україна».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до абзацу 2 частини 2статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частинами 1, 3 статі 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що кредитний договір № 8317244 від 24.09.2024 укладений між ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 у електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договору як то розмір кредиту та суму відсотків, штрафні санкції, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо.

Проте позивачем не надано доказів, що первісним позикодавцем на картку відповідача перераховано кредитні кошти у розмірі 4 000,00 грн, тобто виконано зобов`язання кредитодавця відповідно до спірного договору кредиту.

Позивачем не долучено ні квитанції про перерахування коштів на картку відповідача, ні доказів належності відповідачу певної картки, ні виписки про рух коштів по картці відповідача, тощо.

Також позивач не використав своє процесуальне право про отримання вказаної інформації, що складає банківську таємницю, у порядку витребування доказів у справі.

З міркувань зазначених вище повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а. с. 36), що суд позбавлений трактувати як належний, достовірний та достатній доказ видачі кредитних коштів саме на ім`я відповідача та саме за договором № 8317244, оскільки у вказаному повідомленні відсутні посилання як на особу отримувача коштів, так і інформація щодо конкретного кредитного договору, інформація щодо повного номеру картки чи належності її певній особі, а витяг із додатку не засвідчений у встановленому порядку.

Таким чином, позивачем не доведено факту виконання первісним кредитором умов кредитного договору, який би породжував обов`язок ОСОБА_1 повернути надані кошти та виконати інші обов`язкові платежі згідно з умовами договору, тобто наявність фактичних договірних відносин між первісним кредитором та відповідачем.

Також суд звертає увагу на той факт, що у заяві відповідач категорично заперечив укладення ним кредитного договору та надав виписку із власного рахунку за карткою № НОМЕР_2 за період з 01.09.2024 до 31.10.2024, де не відслідковується отримання коштів у розмірі 4000,00 грн.

Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості від ТОВ «Авентус України» містить суму заборгованості за штрафами, що не відповідає вимогам п. 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін цивільного процесу, який полягає у покладенні обов`язку доказування на учасників справи, тобто кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами порушення його майнових прав відповідачем, у зв`язку з чим встановлено підстави для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Свеа фінанс», то підстави для стягнення з відповідача судових витрат по сплаті судового збору відсутні.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 8317244 від 24.09.2024 у розмірі 15 840,00 грн відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту рішення 05 березня 2026 року.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» (03126, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6; );

відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя Тетяна СТАШКІВ