КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 753/5643/23

номер провадження 22-ц/824/4377/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача Кіреєв В.В.,

представник третьої особи Чіжова Т.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року /суддя Осіпенко Л.М./

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про зміну розміру аліментів, позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з вимогами до відповідача, просила змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття; позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2024 року залишено без розгляду позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, за заявою позивача.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року, у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про зміну розміру аліментів, позбавлення батьківських прав - відмовлено. Попереджено ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . /т. 5 а.с. 129-134/

Постановою Верховного Суду від 22 жовтня 2025 рокукасаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_1 , задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року залишено без змін.

В доводах апеляційної скарги в частині позбавлення батьківських прав, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати, задовольнити позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини з 2016 року. Позивачка самостійно забезпечує сина. Вказувала на наявні докази домашнього насильства з боку відповідача (постанова Дніпровського апеляційного суду від 12.12.2023 у справі № 202/3043/23), невиконання рішення суду про порядок спілкування (справа № 234/1354/17 від 12.06.2019). Також зазначала, що дитина не заперечує проти позбавлення батьківських прав; суд не дослідив належним чином докази (довідки, характеристики дитини з 2016-2024 рр., заяви до органів опіки). Посилалася на ст. 192, 150, 164, 155, 157 СК України, п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006, постанови ВС від 05.02.2014 № 143-цс13, від 11.03.2020 у справі № 759/10277/18, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, принцип пріоритету інтересів дитини.

Відповідач ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Вказував, що позивачка перешкоджає спілкуванню з дитиною з 2015 року, блокує контакти, налаштовує дитину проти батька. Рішення суду про порядок спілкування від 12.06.2019 не виконується виключно через дії матері, після переїзду до Києва спілкування неможливе. Наголошував, що позбавлення батьківських прав не відповідає інтересам дитини, оскільки відсутність контакту відбувається виключно внаслідок поведінки позивачки; висновок органу опіки не враховує пояснень відповідача.

ОСОБА_2 була підключена в режимі відеоконференції, у зв`язку з технічними проблемами - відсутністю звуку у ОСОБА_2 вона приймала участь в засіданні як вільний слухач, її інтереси представляла адвокатка Парсентьєва О.М. Інтереси відповідача ОСОБА_3 представляв адвокат Кіреєв В.В. в режимі відеоконференції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з задоволенням позовних вимог про позбавлення батьківських прав, на підставі наступного.

Судом встановлено, що з 10 серпня 2002 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18 травня 2013 року у справі №234/4523/13-ц).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11 червня 2013 року у справі № 234/4954/13-ц, яке набрало законної сили 25 червня 2013 року, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки від доходу щомісяця, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 квітня 2013 року, та до повноліття старшої дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою заступника начальника Краматорського відділу ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 15 лютого 2022 року закінчено виконавче провадження ВП №39107510 з примусового виконання виконавчого листа № 2/234/2013/13, виданого 11 червня 2013 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки від доходу щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 квітня 2013 року, та до повноліття старшої дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку з досягненням старшою дитиною повноліття та стягнення аліментів в повному обсязі та відсутністю заборгованості по їх сплаті.

Постановою заступника начальника Краматорського відділу ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 09 червня 2023 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/234/2013/13, виданого 11 червня 2013 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів, відновлено в зв`язку з проведенням перевірки та скасуванням постанови державного виконавця від 15 лютого 2022 року про закінчення виконавчого провадження.

Також встановлено, що ОСОБА_3 має дитину від іншого шлюбу з ОСОБА_8 , укладеного 06 вересня 2016 року - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постановою державного виконавця Краматорського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 03 січня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 з примусового виконання судового наказу в справі № 234/17195/18, виданого 04 грудня 2018 року Краматорським міським судом Донецької області, яким з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, після початку військової агресії на території України, позивач разом з синами виїхали на тимчасове проживання до м. Києва, згідно довідок від 27 липня 2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, і наразі неповнолітній син сторін проживає з матір`ю.

Згідно довідки про доходи від 26 травня 2023 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області (м. Краматорськ) і отримує пенсію по інвалідності; за період з 01 січня 2022 року по 30 квітня 2023 року розмір отриманої пенсії складає 37520 грн.

Повнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є студентом ІІ курсу денної форми навчання, закінчує навчання у червні 2025 року.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2024 року в справі № 234/17708/21, яке набрало законної сили 13 травня 2024 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 щомісячно, починаючи стягнення з 23 грудня 2021 року до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2025 року.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 21 грудня 2021 року у справі № 234/2708/21, яке набрало законної сили 30 травня 2023 року, визначено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11 червня 2013 року у справі № 234/4954/13-ц, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу);

Постановою старшого державного виконавця Краматорського відділу ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04 серпня 2023 року відкрито виконавче провадження за заявою стягувача з примусового виконання виконавчого листа № 234/2708/21, виданого 30 травня 2023 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2023 року у справі № 202/3043/23, яке набрало законної сили 12 грудня 2023 року, місце проживання неповнолітнього сина сторін визначено з його матір`ю.

ОСОБА_3 працює у ПрАТ «НКМЗ», яке призупинило свою діяльність на підставі наказу від 28 лютого 2022 року № 64, та отримує щомісячний дохід у вигляді заробітної плати, що з листопада 2022 року не перевищувало 1 045,80 грн., останнє нарахування заробітної плати здійснено в лютому 2023 року.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області 12 червня 2019 року у справі № 234/1354/17, яке набрало законної сили 25 вересня 2019 року, ОСОБА_2 зобов`язано не чинити перешкоди батькові у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5 . Визначено батьку способи участі у спілкуванні та вихованні сина.

ОСОБА_3 згідно з довідкою дошкільного навчального закладу № 88 «Катюша», виданої 08 серпня 2016 року, не відвідував батьківські збори та за період перебування дитини у Краматорському дошкільному навчальному закладі № 88 «Катюша» з 2013 року жодного разу не відвідав садок, усіма питаннями щодо навчання та виховування сина займалась виключно мати.

Згідно з довідкою КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Краматорська» № 38 від 29 червня 2016 року, жодного разу не приводив дитину на плановий огляд чи лікування, усіма питаннями щодо лікування сина займається виключно мати.

Згідно з інформацією про стан утримання, навчання та виховання ОСОБА_5 , виданої Краматорською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 35 від 04 жовтня 2017 року, 21 травня 2018 року, 22 травня 2019 року, батько ОСОБА_3 один раз заходив до школи ознайомитись із умовами навчання та успіхами сина-першокласника, в 2017 - 2018 та 2018 - 2019 навчальному році батько школу не відвідував.

Згідно з довідкою Краматорської міської громадської організації «Розвиток» №5 від 17 квітня 2019 року, не брав участь у вихованні сина, не приводив і не забирав дитину з занять та за період навчання дитини, жодного разу не відвідав навчальний заклад, усіма питаннями щодо навчання та виховування сина займалась виключно мати.

Згідно з характеристикою учня ОСОБА_5 , виданої Ліцеєм № 35 імені Валентина Шеймана Краматорської міської ради Донецької області за період навчання дитини у 1-4 кл. ліцею № 35, батько не брав участі у батьківських зборах класу, де навчається син, не спілкувався з адміністрацією, проте один раз спілкувався з класним керівником щодо навчання сина.

Згідно з листом Спеціалізованої загальноосвітньої школи № 291 з поглибленим вивченням іноземної мови №88 від 24 серпня 2023 року, батько не відвідував навчальний заклад, не брав участі в батьківських зборах, шкільних святах, не спілкувався з класним керівником чи адміністрацією школи щодо навчання сина впродовж 2022-2023 навчального року.

Згідно з характеристикою учня ОСОБА_5 , виданої Опорним закладом загальної середньої освіти імені Василя Стуса, він проживає з мамою та братом; про батька не згадує, ситуацій щодо проведення часу із батьком не наводить у приклад.

Згідно з листом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 Дарницького району міста Києва» №01-16/877 від 24 серпня 2023 року, позивач забезпечує супровід дитини в медичну установу, спілкується з сімейним лікарем з приводу рекомендацій та лікування.

31 липня 2023 року ОСОБА_2 зверталась до Органу опіки та піклування виконкому Краматорської міської ради, Служби у справах дітей Краматорської міської ради та Служби у справах та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації із заявами про невиконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 . У цих заявах позивач просила прийняти до відома факт залишення відповідачем свого сина ОСОБА_5 в небезпеці після 24 лютого 2022 року та факт злісного ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина.

13 вересня 2023 року позивач звернулась до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 .

23 жовтня 2023 року ОСОБА_3 направляв засобами електронного зв`язку до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації заяву, підписану електронним підписом, в якій просив врахувати, що в теперішній час не знаходиться в м. Києві, тому не має можливості бути особисто присутнім на даному засіданні комісії Служби у справах дітей; з 2015 року ОСОБА_2 стала всіляко перешкоджати його спілкуванню з сином ОСОБА_5 , за кожної спроби зустрічі з ОСОБА_5 влаштовувала сварку і під будь-яким приводом не допускала їх зустрічей та спілкування. Зазначав, що він щиро любить свого сина та бажає брати участь у його вихованні та спілкуватись з ним, просив визнати недоцільним позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Органом опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, представником якої є третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, надано висновок від 25 грудня 2023 року №101-11202 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування зазначено, що за поясненнями ОСОБА_2 , після розірвання шлюбу ОСОБА_3 самоусунувся від будь-якої участі у житті сина; на час проживання у м. Краматорську ОСОБА_3 проживав на паралельній вулиці, проте будь-яких спроб щодо спілкування та побачень з дитиною останній не вживав; за час спільного проживання у шлюбі ОСОБА_3 вчинялись протиправні дії та застосовувалося фізичне насильство відносно ОСОБА_2 , що було предметом численних кримінальних проваджень з вироками судів про притягнення його до відповідальності, у період вагітності матері дитини батько наносив їй тілесні ушкодження, у зв`язку з чим ОСОБА_5 народився у вкрай тяжкому стані з численними гематомами. /т. 4 а.с. 149-152/

Малолітній ОСОБА_5 у ході бесіди пояснив, що підтримує наміри матері стосовно позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та не хоче щоб він був його батьком, пояснив, що бачив батька вісім років тому.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12 червня 2019 року встановлено ОСОБА_3 спосіб і порядок участі у вихованні сина, проте вказане рішення суду останнім не виконується.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2023 року визначено місце проживання ОСОБА_5 з матір`ю, даним рішенням також встановлено, що з ОСОБА_4 батько не спілкується з 2016 року. Після ухвалення судом рішення щодо встановлення способів та порядку участі у вихованні дитини батько дитини не відвідував сина ані за місцем проживання, ані за місцем навчання. У зв`язку з введенням воєнного стану на території України, ОСОБА_2 разом з дитиною у 2022 році виїхали з міста Краматорська та проживають у місті Києві, як ВПО, для дитини створені належні умови для проживання, відпочинку та розвитку;

Питання щодо надання до суду висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації 26 жовтня 2023 року, 09 листопада 2023 року. На вказані засідання батька дитини було належним чином запрошено, проте він не з`явився, будь-яких заяв (заперечень) по суті позову щодо позбавлення його батьківських прав не надав. Спеціалістом служби представника батька ОСОБА_3 - адвоката Кіреєва В. В. під час телефонних розмов було запрошено на вказані засідання комісії та запропоновано останньому надати пояснення стосовно вирішення спору, на що представник батька дитини висловив заперечення щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , проте жодних заяв (відзиву на позовну заяву) щодо недоцільності позбавлення батьківських прав не наддав.

На засіданні комісії були присутні ОСОБА_2 , представник матері дитини та малолітня дитина ОСОБА_5 , який пояснив, що не пам`ятає батька, не спілкується з ним та не заперечував, щоб батька позбавили батьківських прав. Беручи до уваги вищезазначене, рекомендації комісії, з урахуванням думки дитини можна зробити висновок, що ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров`я.

Також встановлено, що судом першої інстанції був опитаний неповнолітній син сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на день вирішення справи досяг 14-річного віку та який розповів, що він навчається у дев`ятому класі, проживає з мамою та старшим братом. Після того, як батьки розійшлися, він намагався спілкуватися з батьком, телефонувати йому, зі свого телефону та з телефону бабусі, проте він не відповідав. Востаннє бачив батька, коли навчався у третьому класі школи. А коли він навчався у четвертому класі школи, батько одного разу передавав подарунок. Наразі батько - чужа для нього людина, він його забув. /т. 5 а.с. 102/

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року у позові - відмовлено. Попереджено ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд першої інстанції зробив висновки про те, що між сторонами виникли неприязні стосунки, які склались між сторонами після розлучення, не налагодились та тривають на день вирішення цієї справи. Проте, непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки в рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їхніх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків; в судовому засіданні не встановлено, що відповідач є особою, яка свідомо, умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Оскільки позивачкою не надано суду достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно дитини, і неможливості зміни такої поведінки, що могли бути підставою для позбавлення її батьківських прав, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову, не погодившись також із з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він зроблений без наведення достатніх аргументів щодо свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, а також того, що позбавлення батьківських прав відповідає інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Справа вже була предметом розгляду судом апеляційної і касаційної інстанцій.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22 жовтня 2025 рокукасаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_1 , задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року залишено без змін.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд вказує на те, що звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 посилалась на те, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами в школі та в спортивних секціях, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, всі питання щодо виховання вирішуються нею особисто.

На підтвердження вказаних обставин, представником позивачки також надано додаткові пояснення у справі і клопотання про приєднання нових доказів та судової практики, яке відхилено апеляційним судом, оскільки відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Також апеляційний суд вказує на те, що не враховує вирок від 27 квітня 2018 року у справі №234/16614/16-к, оскільки не вважає, що подія 30.03.2013 р. мала психотравмуючий фактор на молодшого сина, якому на момент події не виповнилось і трьох років, за поясненнями сторін, подія відбувала при старшому синові сторін. Отже, відхиляється і клопотання представника відповідача про долучення нових процесуальних рішень, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Щодо висновків суду першої інстанції, апеляційний суд вказує на те, що вірно встановивши фактичні обставини справи, опитавши дитину, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про передчасність позову та відсутність підстав для позбавлення батька батьківських прав.

Апеляційний суд, переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження після скасування попередньої постанови Верховним Судом у частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення в цій частині.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти тощо.

У цій справі встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з 2016 року фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_5 : не відвідував навчальні заклади, не брав участі в батьківських зборах, не цікавився успіхами та здоров`ям дитини, не здійснював медичний супровід, не звертав до виконання рішення Краматорського міського суду від 12 червня 2019 року у справі № 234/1354/17 щодо порядку спілкування та участі у вихованні. Відсутність виконавчого провадження, будь-яких актів щодо неможливості чи перешкоджання виконанню судового рішення підтверджена при розгляді справи в апеляційному суді представником ОСОБА_3 .

Докази, надані позивачкою (довідки дошкільних, шкільних закладів, медичних установ за 2016-2023 роки, характеристики учня), підтверджують виключну участь матері у всіх аспектах життя дитини. Після початку повномасштабного вторгнення, ОСОБА_3 виїхав в Німеччину, має іншу сім`ю, з сином повністю контакти відсутні. Відповідач не спростував ці обставини належними доказами активних дій з його боку протягом тривалого періоду (понад 8 років). Дитина, яка на момент розгляду справи досягла 14 років, у судовому засіданні та під час бесіди з органом опіки чітко висловила, що не пам`ятає батька, востаннє бачив його у 2017 році (третій клас), власний номер мобільного телефону не змінював, батько жодного разу йому не дзвонив, він вважає його чужою людиною та підтримує позбавлення його батьківських прав. Висновок органу опіки та піклування Дарницької РДА від 25 грудня 2023 року №101-11202 про доцільність позбавлення батьківських прав ґрунтується на обстеженні умов життя дитини, поясненнях матері та самої дитини, і не суперечить матеріалам справи. Вказаний висновок представником опіки підтримано при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Верховний Суд неодноразово вказував, що саме тривала відсутність спілкування, невиконання судового рішення про порядок участі у вихованні, відсутність будь-яких спроб відновити контакт протягом багатьох років за наявності можливості та за умови винної поведінки (свідомого нехтування обов`язками) є підставою для застосування такого заходу, як позбавлення батьківських прав, якщо це відповідає найкращим інтересам дитини. У цій справі непорозуміння між батьками та переїзд матері з дитиною до Києва у зв`язку з воєнними діями не є об`єктивною перешкодою для батька проявляти інтерес до дитини (листи, дзвінки, відеодзвінки, звернення до органу опіки тощо), однак таких дій не вчинено. Позбавлення батьківських прав у цій ситуації є пропорційним заходом, що не порушує статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 3 Конвенції про права дитини, оскільки спрямоване на захист психологічного благополуччя дитини, яка вже сформувала стабільне уявлення про відсутність батька у своєму житті.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про відсутність свідомого ухилення та передчасність позову не відповідають встановленим обставинам справи, що є підставою для скасування рішення в оскаржуваній частині та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати стягуються з відповідача у розмірі 100% судового збору, оскільки він сплачувався лише за вимогу про позбавлення батьківських прав і 50% витрат за надання правової допомоги, оскільки рішення переглядалось і скасовано в частині відмови у позбавленні батьківських прав. Стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає 1073, 60 грн судового збору і 4500 грн витрат за надання правової допомоги.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року в частині відмови у позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року в частині відмови у позбавлення батьківських прав - скасувати, ухваливши нове рішення яким позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1073, 60 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4500 грн витрат за надання правової допомоги.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1800 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2500 грн витрат за надання правової допомоги.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено 02.03.2026 р.

Головуючий: Судді: