ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2495/25 Номер провадження 22-ц/814/1055/26Головуючий у 1-й інстанції Вітківський М. О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»

на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2025 року, постановлене суддею Вітківським М.О.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

21.05.2025 ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 08.04.2021 ОСОБА_1 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» подала заявку на отримання кредиту №101418732. ТОВ «Мілоан» направив відповідачу електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор при введенні якого остання підтвердила прийняття умов кредитного договору №101418732 від 08.04.2021, який також знаходиться у власному кабінеті позичальника.

Передувало укладенню кредитного договору ознайомлення позичальника із усіма умовами та правилами кредитування, які є невід`ємною частиною правочину та розміщені на сайті товариства.

На виконання указаного кредитного договору ТОВ «Мілоан» перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 12100,00 грн.

Відповідачка не виконала належним чином умови зобов`язання унаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 25650,81 грн, із яких: 10588 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15062,81 грн - заборгованість за відсотками.

30.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №09Т, за яким останнє набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 08.04.2021 №101418732.

Позивач, набувши право вимоги за кредитним договором, повідомив позичальника про відступлення права вимоги на його користь, зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості.

Незважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені відповідним договором. Вжиті позивачем заходи досудового врегулювання спору залишені позичальником без належного реагування, а тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №101418732 від 08.04.2021 у розмірі 25650,81 грн, а також судові витрати, включно із витратами на правничу допомогу.

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 13.10.2025 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №101418732 від 08.04.2021 у розмірі 16637,50 грн, судовий збір у розмірі 1574,56 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3900,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем доведено належними доказами факт укладення кредитного договору та його неналежне виконання позичальником. Із підстав викладеного, до стягнення підлягає заборгованість за тілом кредиту та відсотками в межах строку дії договору, а саме по 08.05.2021 включно. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено з підстав їх недоведеності.

Не погодившись із указаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, а також стягнути з відповідача понесені позивачем у суді апеляційної інстанції правничі витрати у розмірі 6000,00 грн.

Зазначає, що станом на 08.05.2021 відповідачка не повернула кредит та продовжила користуватися кредитними коштами, а тому на підставі п.1.6., п.2.3.1.2. їй правомірно нараховувалися відсотки у розмірі 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом у період із 09.05.2021 по 19.05.2021.

19.05.2021, 05.06.2021, 22.06.2021 відповідачка здійснювала часткове погашення кредиту, відсотків та сплачувала комісію за пролонгацію строку кредитування на пільгових умовах, що передбачено п.п.1.5.2, п.2.3.1.1. договору, у зв`язку із чим у періоди з 20.05.2021 по 03.06.2021, з 06.06.2021 по 20.06.2021, з 23.06.2021 по 07.7.2021 нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами на залишок кредиту здійснювалося на пільгових умовах.

Наголошує, що відповідачка під час дії пролонгації строку кредитування на пільгових умовах кредитні кошти не повернула, після закінчення цих періодів продовжила користуватися кредитом, що, на думку позивача, свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, у періоди з 04.06.2021 по 05.06.2021, з 21.06.2021 по 22.06.2021, з 08.07.2021 по 21.08.2021, відсотки за користування кредитними коштами від фактичного залишку кредиту нараховувалися на підставі п.1.6., п.2.3.1.2. договору.

Із підстав викладеного доводить, що у спірних правовідносинах строк кредитування пролонговувався на стандартних умовах та максимально міг бути продовженим на цих умовах на 60 днів. Крім того, відповідачка неодноразово вчиняла дії для пролонгації строку кредитування на пільгових умовах у зв`язку із чим сплачувала комісія.

Просить застосувати позицію судів апеляційної інстанції, сформовану зі спірних правовідносин та детально цитовану ним у доводах апеляційної скарги.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.11.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 04.12.2025.

23.02.2026 до апеляційного суду надійшли додаткові пояснення відповідача, які за своїм змістом є відзивом на апеляційну скаргу, які апеляційним судом уваги не приймається оскільки подані поза межами строку, визначеного в ухвалі суду про відкриття апеляційного провадження.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 08.04.2021 сформована анкета-заява на кредит №101418732 сайт: tengo.ua; яка містить персональні дані позичальника ОСОБА_1 ; а також відомості про умови кредитування: сума кредиту: 12100,00 грн; строк кредиту: 30 днів з 08.04.2021 по 08.05.2021; сума повернення кредиту: 16637,50 грн; складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту - 0,00 грн; проценти за користування кредитом - 4537,50 грн, нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом./а.с.12/

08.04.2021 між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено Договір про споживчий кредит №101418732 (індивідуальна частина), за яким кредитодаець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений у п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (п.1.1. Договору).

Сума (загальний розмір) кредиту становить 12100,00 грн (п.1.2.); кредит надається на строк 30 днів з 08.04.2021 (п.1.3.). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 08.05.2021 (п.1.4.).

Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4537,50 грн в грошовому виразі та 456,00% річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1.-1.5.2. Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 16637,50 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишається незмінним та, що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема, позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4. договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань (п.1.5.).

Комісія за надання кредиту: 0,00 грн, яка нараховується за ставкою 0,00% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1.). Проценти за користування кредитом: 4537,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2.). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6.).

Згідно із п.2.3.1.2. договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації та стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Розділом 2.3. Договору сторонами зобов`язання регламентовано домовленість сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної обставини щодо якої невідомо настане вона чи ні, відповідно до статті 212 ЦК України і яка полягає, серед іншого, продовження користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно з п.1.3., п.2.3.1.1, п.2.3.1.2. договору./а.с.19-22/

Додатком №1 до Договору про споживчий кредит №101418732 від 08.04.2021 є графік платежів; Додаток №2 - Паспорт споживчого кредиту №101418732./а.с.23-24/

ТОВ «Мілоан» сформовано платіжне доручення №26585276 від 08.04.2021 про перерахування через ПриватБанк на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 12100,00 грн, призначення платежу: кошти згідно договору 101418732./а.с.33/

30.09.2021 між ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «Діджи Фінанс» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги №09Т, за яким кредитор передає новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (п.1.1. договору); на підтвердження відступлення за договором про споживчий кредит №101418732 надано Акт прийому-передачі Реєстру прав вимог від 30.09.2021 до договору факторингу №09Т від 30.09.2021; платіжні інструкції №9 від 04.11.2021, №3 від 03.12.2021, №9 від 10.01.2022, №1939 від 03.02.2022, №4 від 29.06.2022, №2683 від 03.11.2022, №2684 від 03.11.2022, №2832 від 02.12.2022, №2831 від 02.12.2022, №3016 від 03.01.2023, №3015 від 03.01.2023, №3169 від 02.02.2023, №3170 від 02.02.2023, №3340 від 02.03.2023, №3339 від 02.03.2023, №3599 від 04.04.2023, №3600 від 04.04.2023, №3801 від 04.05.2023, №3800 від 04.05.2023, №4015 від 04.06.2023, №4017 від 04.06.2023, №4215 від 04.07.2023, №4214 від 04.07.2023, №4420 від 03.08.2023, №4419 від 03.08.2023, №4595 від 05.09.2023, №4594 від 05.09.2023, №4793 від 03.10.2023, №4792 від 03.10.2023, №4793 від 03.10.2023, №4792 від 03.10.2023./а.с.25-44/

27.09.2024 ТОВ «Діджи Фінанс» сформовано досудову вимогу №-АВ на ім`я ОСОБА_1 , якою повідомлено про відступлення права вимогу та інформовано, що станом на 27.09.2023 загальний розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає оплаті 25650,81 грн./а.с.35/

Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що зібрані у справі докази підтверджують, що ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, погодивши істотні умови кредитування, такі як тіло кредиту, відсоткову ставку, пеню та строк дії зобов`язання до 08.05.2021 включно.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів, що строк кредитування за таким договором був пролонгований кредитодавцем, а також оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією). Отже, продовження нарахування процентів за ставкою згідно п. 1.6 договору після закінчення строку кредитного договору районний суд визнав неправомірним.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується з таких підстав.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (частина друга статті 639 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Законом можуть встановлюватися особливості вчинення та виконання окремих правочинів, за якими настання, зміна або припинення прав та обов`язків обумовлені настанням відкладальних чи скасувальних обставин (частина п`ята статті 212 ЦК України).

Під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 12.01.2022 у справі №754/4475/19 зазначено, що сторони на момент укладення правочину, щодо якого правові наслідки пов`язуються з настанням певної обставини, усвідомлюють можливість ненастання такої обставини. Водночас згідно з абзацом другим частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За змістом цієї норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, відповідна подія має неминуче настати. Тлумачення змісту договору не може бути таким, що призводитиме до неможливості виконання договірного зобов`язання взагалі і ніколи. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №740/2904/17.

У справі, яка переглядається, зі змісту договору №101418732 від 08.04.2021 убачається погодження сторонами зобов`язання, що відкладальною обставиною за даним Договором, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з урахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах в п.1.3. цього договору.

Відтак, при постановленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції залишив поза увагою, що у межах заявленого спору сторонами погоджено, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після 08.05.2021 є відкладальною обставиною, у розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом.

При цьому, п.2.3.1.2. договору визначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації та стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Зі змісту розрахунку апеляційним судом установлено факт вчинення позичальником таких платежів: 19.05.2021: 100,00 грн - сплата комісії за пролонгацію, 504,00 грн - сплата тіла кредиту, 466,00 грн - сплата процентів; 05.06.2021: 504,00 грн - сплата тіла кредиту, 466,00 грн - сплата процентів, 100,00 грн - сплата комісії за пролонгацію; 22.06.2021: 100,00 грн - сплата комісії за пролонгацію, 504,00 грн - сплата тіла кредиту, 466,00 грн - сплата процентів./а.с.45-46/

Таким чином знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги, що 19.05.2021 05.06.2021, 22.06.2021 відповідачка здійснювала часткове погашення кредиту, відсотків та сплачувала комісію за пролонгацію строку кредитування на пільгових умовах, що передбачено п.п.1.5.2, п.2.3.1.1. договору, у зв`язку із чим у періоди з 20.05.2021 по 03.06.2021, з 06.06.2021 по 20.06.2021, з 23.06.2021 по 07.7.2021 їй правомірно нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами на залишок кредиту відповідно до пільгових умов.

Наголошує, що відповідачка під час дії пролонгації строку кредитування на пільгових умовах кредитні кошти не повернула, після закінчення цих періодів продовжила користуватися кредитом, що, на думку позивача, свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, у періоди з 04.06.2021 по 05.06.2021, з 21.06.2021 по 22.06.2021, з 08.07.2021 по 21.08.2021, відсотки за користування кредитними коштами від фактичного залишку кредиту нараховувалися на підставі п.1.6., п.2.3.1.2. договору.

Із огляду на погоджені сторонами зобов`язання істотні умови договору, дійсність якого не спростована відповідачем, враховуючи вчинені відповідачем платежі, колегія суддів дійшла висновку, що такі дії позичальника свідчать про виконання умов договору та продовження його дії після 08.05.2021 та подальшого нарахування відсотків за користування кредитними коштами згідно із п.1.6., п.2.3.1.2. договору.

Такі умови договору, зокрема, підставність застосування положень статті 212 ЦК України, позичальником не оскаржувалися та в межах заявленого спору останньою не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості, який підтверджено належними та допустимими доказами.

Відтак, колегія суддів вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками у розмірі 15062,81 грн.

Доводів на спростування такого розміру стягнення заборгованості за відсотками відповідачем не надано. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Стосовно стягнення понесених позивачем правничих витрат, колегія суддів ураховує наступне

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).

Як убачається із матеріалів справи представництво інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» в суді першої інстанції забезпечувалося адвокатом Білецьким Б.М. на підставі договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025.

28.03.2025 між сторонами складено Акт №101418732 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, наданих послуг), а 31.03.2025 адвокатом Білецьким Б.М. складено детальний опис робіт (наданих послуг), серед яких: правовий аналіз спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів товариства: 2,5 год, вартістю 3750,00 грн; складання позовної заяви: 2,5 го, вартістю 3750,00 грн; формування додатків до позовної заяви: 1 год, вартістю 750,00 грн; консультація щодо документів та доказів: 1 год, вартістю 750,00 грн, разом 6000,00 грн./а.с.11, 15/

Представництво інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» у суді апеляційної інстанції забезпечувалося адвокатом Білецьким Б.М. на підставі договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025 та додаткової угоди від 02.04.2025.

28.10.2025 складено Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, наданих послуг) та детальний опис робіт за яким: аналіз чинного законодавства та судової практики на предмет виявлення змін і доповнень, аналіз наявних кредитних та платіжних документів: 1 год./750,00 грн.; правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів: 1,5 год./2250,00 грн.; складання апеляційної скарги: 3 год./3000,00 грн.

Установивши, що заявлений до стягнення розмір правничих витрат, понесених позивачем в судах першої та апеляційної інстанцій становить 12 000,00 грн., колегія суддів дійшла висновку, що такий розмір стягнення не є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом правничих послуг, які обмежуються складанням процесуальних документів та не потребують значних витрат у часі. Такий розмір стягнення є неспівмірним до ціни позову тоді, як відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, що узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №127/9918/14-ц.

Отже, з огляду на рівень складності справи та реальності правничих витрат, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4000,00 грн правничих витрат, понесених в судах першої та апеляційної інстанцій. В іншій частині стягнення слід відмовити з підстав їх невідповідності критерію пропорційності у цивільному судочинстві.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасувати із постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає стягненню судовий збір за подачу позову в розмірі 2422,40 грн та 3633,60 грн за подачу апеляційної скарги, а всього 6056,00 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - задовольнити.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2025 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» () заборгованість за кредитним договором №101418732 від 08 квітня 2021 року в розмірі 25650,81 грн, із яких: 10588,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15062,81 грн - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» () витрати зі сплати судового збору в розмірі 6056,00 грн та витрати на професійну (правничу) допомогу в розмірі 4000,00 грн, а всього 10056,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак