Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 494/2559/25
Провадження № 2/499/189/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04 березня 2026 року селище Іванівка
Іванівський районний суд Одеської області у складі судді Кравчука Олександра Олександровича, з участю секретаря судового засідання Кирилової Світлани Федорівни, розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача такий
1.2. Відповідач не подав відзив проти позову.
2. Суд щодо неприбуття в судове засідання сторін зазначає таке
Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подала заяву, в якій зазначила, що позовну заяву підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просила розгляд справи проводити за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причини свого неприбуття суд не повідомив, заяв та клопотань не подавав, хоча повідомлений про час, дату і місце судового розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням.
3. Процесуальні рішення та дії у справі такі
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 30 січня 2026 року прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а учасникам справи роз`яснив право подати відзив, відповіді на відзив, заперечення та обов`язок подати докази.
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 04 березня 2026 року постановив розглянути справу заочно.
4. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі
4.1. 09 лютого 2025 року відповідач та позивач уклали кредитний договір № 09.02.2025-100001893, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, комісію (далі Договір, а.с. 15-20).
5. Норми права, які застосував суд такі
5.1. Зміст частини 1 статті 205, частини 1 статті 1055 Цивільного кодексу України (далі ЦК), пунктів 1, 2, 3, 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», статті 3, частини 12 статті 11, частини 1 статті 12 Закону України «Про електрону комерцію» свідчить, що кредитний договір укладається виключно в письмовій або електронній формі, який за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину.
Зважаючи на положення статей 509, 525, 526, 530, 628, 638 ЦК одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належно, відповідно до умов договору визначених на розсуд сторін, погоджених ними та в строк, встановлений договором.
Приписи частини 1 статті 610, частини 1 статті 612, частини 1 статті 1048, частини 1 статті 1049, частини 2 статті 1050, частини 1 статті 1054 ЦК визначають, що в разі порушення зобов`язання або виконання з порушенням умов визначених його змістом, позикодавець має право вимагати повернення частини позики і на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, кредит у такій самій сумі) або частину позики та сплатити проценти в строк, й у порядку, що встановлені договором.
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК).
5.2. Абзац 4 частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» регламентує, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Згідно пункту 10 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися).
5.3. Частина 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
6. Мотиви застосування норм права такі
6.1. Суд зазначає, що реєстрація відповідача на сайті позивача, підписання Договору, підтверджує ознайомлення з усіма істотними умовами отримання грошових коштів (кредиту).
Отже, підписанням Договору відповідач підтвердив прийняття відповідних умов кредитування у встановленій формі.
Тож суд констатує, що позивач та відповідач уклали Договір в електронній формі, його укладення в запропонованій формі відповідало волі відповідача. Тому відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» Договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору укладеного в письмовій формі.
Відповідач заперечень щодо позову не надав, а суд самостійно не може поставити під сумнів, що умови Договору, які діяли на час підписання не були зрозумілі відповідачу і не доведені до його відома, включаючи й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та порядку їх нарахування, зважаючи на розміри наведені в розрахунку.
6.3. Суд зазначає, що розмір комісії визначений умовами Договору включений до загальних витрат за споживчим кредитом, такий платіж пов`язаний з отриманням кредиту, оскільки розмір та ставка комісії були узгоджені сторонами під час укладення цього договору, а сплата комісії за своїм характером є разовим платежем.
6.4. Тож, зважаючи на приписи норм зазначених у підпунктах 5.1, 5.2. пункту 5 мотивувальної частини цього рішення, після підписання Договору, та отримання грошових коштів у відповідача виникає обов`язок у розмірі та на умовах, встановлених Договором, повернути позивачу кредит та сплатити проценти.
6.5. Зрештою, суд зауважує, що відповідач порушив права позивача, які ґрунтуються на договорі та законі.
6.6. Водночас суд вважає, що, норма пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК є імперативною, тому вимога щодо стягнення з відповідача неустойки в розмірі 420 гривень визнається необґрунтованою та не може бути задоволена.
7. Висновок суду такий
З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що позовну заяву належить задовольнити частково.
8. Розподіл між сторонами судових витрат такий
8.1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК).
8.2. Позивач під час звернення до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок.
Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК, суд,
Відмовити в задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» сплачену суму судового збору в розмірі 2379 (дві тисячі триста сімдесят дев`ять) гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою до Іванівського районного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду, відповідачем у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, а позивачем у загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення.
Повний текст заочного рішення складено 04 березня 2026 року.
СуддяОлександр КРАВЧУК