Справа № 727/1142/26
Провадження № 2/727/1083/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючого судді Слолбодян Г.М. за участю: секретаря судового засідання Мадей Е.А., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Чернівці клопотання від 04.03.2026 р. відповідача ОСОБА_1 про зупинення цивільної справи № 727/1142/26 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у реалізації права позивача на приватизацію, шляхом визнання особи відповідача такою, що втратила право користування житлом до набрання законної сили рішення судового ухваленого Шевченківським районним судом м. Чернівці 04.03.2026 року по справі № 727/13286/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.02.2026 року позов ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням було залишено без руху, із наданням позивачу терміну -7ми днів на усунення недоліків вказаних в ухвалі без руху.

На виконання вказаної ухвали суду від 03.02.2026 року, позивач ОСОБА_2 подала в суд 10.02.2026 року позовну заяву (в новій редакції) до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням у реалізації права на приватизацію шляхом визнання права позивача користуватися житлом та визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщення з подальшим зняттям з реєстраційного обліку, сформував документ в системі «Електронний суд».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.02.2026 року відкрито провадження в справі 727/1142/26, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням у реалізації права на приватизацію шляхом визнання права позивача користуватися житлом та визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщення з подальшим зняттям з реєстраційного обліку та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження із призначенням в підготовче засідання на 04.03.2026 року на 10.00 годин.

04.03.2026 року позивач ОСОБА_2 подала в суд позовну заяву (в новій редакції) до ОСОБА_1 про усунення перешкод у реалізації права позивача на приватизацію, шляхом визнання особи відповідача такою, що втратила право користування житлом (вх..№ 8304 т.3).

В суд відповідачем ОСОБА_1 скеровано 04.03.2026р. клопотання про зупинення цивільної справи № 727/1142/26 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у реалізації права позивача на приватизацію, шляхом визнання особи відповідача такою, що втратила право користування житлом до набрання законної сили рішення судового ухваленого Шевченківським районним судом м. Чернівці 04.03.2026 року по справі № 727/13286/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В клопотанні відповідач посилається на те, що в справі 727/13286/25 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням ухвалено судове рішення відповідно до якого як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням а саме кВ. АДРЕСА_1 і дане рішення законної сили не набрало. Відповідач посилаючись на ст. 251 ч.1 п.6 ЦПК України вважає, що суд при розгляді справи 727/1142/26 зобов`язаний зупинити провадження з об`активної неможливості розгляду справи оскільки вищенаведене рішення суду не вступило в законну силу та обставини з`ясовані судом в справі 727/13286/25 матимуть преюдиційне значення для справи, що розглядається, а тому просила зупинити розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_1 в підготовче засідання, будучи повідомленою про день час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Просила розглянути клопотання та засідання призначене на 04.03.20206 року проводити без її участі.

Копія даного клопотання відповідача згідно квитанції від 03.03.2026 року направлена позивачу через Електронний суд».

Позивачем ОСОБА_2 в заяві від 04.03.2026 року наведено обґрунтування заперечень проти клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження в цивільній справі 727/1142/26 до набрання чинності рішення суду ухваленого по справі 727/13286/25. Зокрема, ОСОБА_2 посилається на те, що заявлені нею вимоги в позовній заяві до ОСОБА_1 є самостійним способом захисту її порушеного права, а сам факт звернення за приватизацію житла є підтвердженням того, що її інтерес до приміщення кВ. АДРЕСА_1 не втрачений, а тому, просила відмовити в задоволенні клопотання про зупинення провадження в справі, так як це з боку відповідача є способом затягування справи.

У поданій до суду заяві від 04.03. 2026 року позивач ОСОБА_2 просила справу в підготовчому засіданні розглянути у її відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заявлене клопотання і додані до нього документи, суд, зважає на наступне.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Наведене дає підстави для висновку про те, що необхідність в зупиненні провадження у справі за вищеназваним пунктом виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства. Неможливість розгляду справи є оціночним поняттям, яке повинно ґрунтуватися на можливості ухвалення рішення тільки після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій цивільній, кримінальній, адміністративній справі.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року в справі № 761/33089/20 (провадження№ 61-18470св21) вказано, що тлумачення п.6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов: 1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі; 2) пов`язаність справ пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що: метою зупинення провадження у справі згідно з п.6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Відмова в зупиненні цивільного провадження до вирішення іншої справи (ст. 251, 252 ЦПК України) оформлюється ухвалою, якщо суд не вбачає «об`єктивної неможливості» розгляду. Суд відмовить, якщо зібрані докази дозволяють встановити обставини самостійно, а інша справа не є вирішальною для правовідносин. Тобто, Верховний Суд роз`яснив, що зупинення можливе лише тоді, коли інша справа (яка переглядається) має вирішальне значення, а не коли просто існує спор, що передує.

Зупинення провадження по справі - це врегульоване законом й оформлене ухвалою суду тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, викликане наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розгляду справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Зупинення провадження у справі не повинно призводити до необґрунтованого затягування розгляду справи та поставлення учасників справи в стан невизначеності.

Постанова ВС у складі Об`єднаної палати КСЦ від 14.02.2022 року у справі №357/10397/19: «Метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статі і 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. В справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності звільнення з роботи позивача. Проте, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд на порушення вимог пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України не вказав конкретну іншу справу та обставину, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, у чому саме полягає взаємозв`язок предметів розгляду інших справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи. При цьому суди взагалі не аналізували та не встановлювали у визначеному законом порядку, чи дійсно від наслідку розгляду іншої справи залежить прийняття рішення у зазначеній цивільній справі».

Отже, нагальна потреба в зупиненні провадження у справі виникає у разі, якщо неможливо постановити рішення у певній справі до ухвалення судового рішення в іншій. Тож між справами, що одночасно розглядаються, повинен існувати безпосередній матеріально-правовий зв`язок, який знаходить прояв у тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Постанова ВС від 22.12.2021 року у справі №452/1872/20: «Зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року). У справі «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення ЄСПЛ у справі «Фрідлендер проти Франції» від 27 червня 2000 року).

Виходячи з доводів відповідача в заявленому клопотанні, позиці/ позивача в наданих запереченнях та аналізу вищенаведених вимог закону та судової практики і правових позицій Верховного Суду, судом не встановлено умов передбачених ст. ст. 251,252ЦПК України для зупинення провадження у справі 727/1142/26 до набрання чинності рішенням суду по справі 727/13286/25, а отже, відсутні правові підстави для зупинення провадження у даній справі.

На підставі викладеного, еруючись ст. ст.251,253 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання від 04.03.2026 р. відповідача ОСОБА_1 про зупинення цивільної справи № 727/1142/26 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у реалізації права позивача на приватизацію, шляхом визнання особи відповідача такою, що втратила право користування житлом до набрання законної сили рішення судового ухваленого Шевченківським районним судом м. Чернівці 04.03.2026 року по справі № 727/13286/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 04.03.2026 року.

Суддя Слободян Г.М.