справа № 208/3957/23
провадження № 6/208/86/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Кам`янського в складі: Головуючого, судді - Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Золотоноші А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Наталії Ярмолицької про оголошення розшуку боржника,-

в с т а н о в и в:

Державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Наталія Ярмолицька звернулась до Заводського районного суду м.Кам`янського з поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання зазначає, що на примусовому виконанні Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження №77126733, про примусовому виконанню виконавчого листа №208/3957/23 від 25.09.2023 року виданого Заводським районним судом м.Дніпродзежинська про стягнення з ОСОБА_1 , на користь КНП КМР «Міська лікарня №9» витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 у розмірі 17777,32 грн.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконується, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Тому просить суд оголосити в розшук боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та боржник в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду подання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 10.02.2025 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ярмолицькою Н.В., відкрито виконавче провадження №77126733 з примусового виконання: виконавчого листа №208/3957/23 від 25.09.2023 року виданого Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

В матеріалах справи міститься виклик державного виконавця вих. 286 від 08.01.2026 року, без будь-яких доказів направлення останнього за адресою проживання боржника, що позбавляє суд можливості встановити факт обізнаності боржника ОСОБА_1 , про вчинення відносно нього дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого листа №208/3957/23 від 25.09.2023 р., що видав Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

В матеріалах справи міститься копію Постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.02.2025 року за №77126733;

В матеріалах справи міститься акт державного виконавця від 09.04.2025 року, складений державним виконавцем Ярмолицькою Н.В., після виходу за адресою боржника ОСОБА_1 , відповідно до якого встановлено, що виходом державного виконавця за адресою проживання боржника: АДРЕСА_1 , двері були зачинені, перевірити майновий стан не має можливості. За участю понятих ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .

В матеріалах справи міститься акт державного виконавця від 26.05.2025 року, складений державним виконавцем Ярмолицькою Н.В., після виходу за адресою боржника ОСОБА_1 , відповідно до якого встановлено, що виходом державного виконавця за адресою проживання боржника: АДРЕСА_1 , двері були зачинені, перевірити майновий стан не має можливості. За участю понятих ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 .

В матеріалах справи міститься акт державного виконавця від 29.08.2025 року, складений державним виконавцем Ярмолицькою Н.В., після виходу за адресою боржника ОСОБА_1 , відповідно до якого встановлено, що виходом державного виконавця за адресою проживання боржника: АДРЕСА_1 , двері були зачинені, перевірити майновий стан не має можливості.

В матеріалах справи міститься акт державного виконавця від 12.11.2025 року, складений державним виконавцем Ярмолицькою Н.В., після виходу за адресою боржника ОСОБА_1 , відповідно до якого встановлено, що виходом державного виконавця за адресою проживання боржника: АДРЕСА_1 , двері були зачинені, перевірити майновий стан не має можливості.

В матеріалах справи міститься акт державного виконавця від 09.01.2026 року, складений державним виконавцем Ярмолицькою Н.В., після виходу за адресою боржника ОСОБА_1 , відповідно до якого встановлено, що виходом державного виконавця за адресою проживання боржника: АДРЕСА_1 , двері були зачинені, перевірити майновий стан не має можливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів законом покладено на державну виконавчу службу. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) закріплені у Законі України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Пунктом 5 частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що боржник зобов`язаний своєчасно з`являтися на вимогу виконавця.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Отже, звернення державного виконавця до суду із поданням про розшук боржника повинно бути підтверджене відповідними документами, що обґрунтовують наявність невиконаного виконавчого провадження з вини боржника та безрезультатність виконавчих дій по виявленню місця знаходження боржника.

Суд зауважує, що за матеріалами подання немає жодного доказу того, що боржник ОСОБА_1 повідомлений про відкриття самих виконавчих проваджень, що йому державним виконавцем надано строк на добровільне виконання судового рішення, що він повідомлений про примусове виконання судового рішення, що він викликався до державного виконавця, повідомлявся про вихід державного виконавця за адресою боржника.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, за якою саме адресою зареєстрований боржник, за якою саме адресою здійснювався вихід державного виконавця. В матеріалах подання відсутні відомості про те, що боржнику було направлено повідомлення про дату проведення виконавчих дій, та його обов`язок допустити державного виконавця для проведення виконавчих дій.

Виходячи з викладеного, суд заявлене подання вважає необґрунтованим, оскільки подання не містить жодних доказів, які б підтверджували вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника (пояснення сусідів, родичів тощо), що має значення для вирішення питання про оголошення у розшук боржника.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виконавець не подав до суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, а також доказів, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника, хоча це є його обов`язком, що може призвести до безпідставного оголошення розшуку ОСОБА_1 , чим будуть порушені його права.

Державним виконавцем не доведено, що ним здійснено всі можливі процесуальні дії для отримання інформації про боржника та його місцезнаходження, а саме відсутні відповідні запити державного виконавця та відповіді на них до органів Національної Поліції, Державної міграційної служби України, Пенсійного фонду України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України.

Також у матеріалах подання немає доказів щодо перевірки державним виконавцем відомостей стосовно перебування боржника в закладах охорони здоров`я, кримінально-виконавчих установах, що має значення для вирішення питання про оголошення у розшук боржника.

Між тим, слід зазначити, що відмовляючи у задоволенні подання, суд виходить також з того, що розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), висловлену у п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення ст. 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що в задоволенні подання про оголошення розшуку боржника слід відмовити.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання про оголошення у розшук боржника не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця до суду з аналогічним поданням у випадку доведеності ним необхідності оголошення останнього у розшук.

Керуючись ст.ст. 76, 77, 80, 438 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ярмолицької Наталії про оголошення розшуку боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С. М. Похваліта