У х в а л а

27 лютого 2026 року

м. Київ

Справа № 711/9241/24

Провадження № 61-14895ск25

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного Гудими Д. А. ознайомився із касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник)

на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 3 червня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року

у справі за позовом скаржника до Ліквідаційної комісії Смілянського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - Ліквідаційна комісія), Координаційного центру з надання правничої допомоги (далі - Координаційний центр) за участю Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових проблем, компенсації за затримку виплати такої допомоги, матеріальної допомоги на оздоровлення, компенсації за затримку виплати такої допомоги, компенсації за затримку виплати допомоги як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської аварії першої категорії, у розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди та

в с т а н о в и в :

1. 19 листопада 2025 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове, згідно з яким:

(1) визнати незаконним і скасувати наказ Координаційного центру від 9 вересня 2024 року № 308/к про звільнення скаржника з посади директора Смілянського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги;

(2) поновити скаржника на посаді;

(3) стягнути з Ліквідаційної комісії на користь скаржника середній заробіток за час вимушеного прогулу;

(4) стягнути з Ліквідаційної комісії на користь скаржника 26 459,90 грн недоплаченої матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових проблем, 1 040,81 грн компенсації за затримку виплати такої допомоги;

(5) стягнути з Ліквідаційної комісії на користь скаржника 25 929,90 грн недоплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та 1 019,97 грн компенсації за затримку виплати такої допомоги;

(6) стягнути з Ліквідаційної комісії середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні;

(7) стягнути солідарно з Координаційного центру та Ліквідаційної комісії на користь скаржника 50 000,00 грн відшкодування моральної шкоди.

2. За змістом абзацу першого частини першої статті 185 і частини другої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє ухвалу про залишення цієї скарги без руху.

3. Оскільки касаційна скарга не відповідає низці вимог ЦПК України, її слід залишити без руху.

(1) Щодо підстав касаційного оскарження

4. За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). Скаржник такі підстави щодо оскарження рішення суду першої інстанції від 3 червня 2025 року та постанови апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року про залишення цього рішення без змінне конкретизував.

4.1. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

(1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України);

(2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України);

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац третій пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

(3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);

(4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

4.2. За змістом наведених приписів, особа, яка подає касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після його перегляду апеляційним судом та/або на постанову апеляційного суду, має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження (із зазначених вище чотирьох), а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).

4.3. Скаржник у касаційній скарзі пояснив, чому вважає, що оскаржені ним судові рішення слід скасувати. Однак не пов`язав свої доводи із зазначеними підставами касаційного оскарження. Тому має це зробити.

(2) Щодо сплати судового збору

5. До касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (пункт 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

5.1. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України).

5.2. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

5.3. За змістом підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

5.4. За змістом підпунктів 1 і 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позову немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий мінімум згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» із 1 січня 2024 року становив 3 028,00 грн.

5.5. Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі (пункт 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»).

5.6. На вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19).

5.7. У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (частина перша статті 117 Кодексу законів про працю України).

5.8. У листопаді 2024 року скаржник звернувся до суду з позовом, у якому просив:

(1) визнати незаконним і скасувати наказ Координаційного центру від 9 вересня 2024 року № 308/к про звільнення скаржника з посади директора Смілянського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги;

(2) поновити скаржника на посаді;

(3) стягнути з Ліквідаційної комісії на користь скаржника середній заробіток за час вимушеного прогулу;

(4-5) стягнути з Ліквідаційної комісії на користь скаржника 26 459,90 грн недоплаченої матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових проблем, 1 040,81 грн компенсації за затримку виплати такої допомоги;

(6-7) стягнути з Ліквідаційної комісії на користь скаржника 25 929,90 грн недоплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та 1 019,97 грн компенсації за затримку виплати такої допомоги;

(8) стягнути з Ліквідаційної комісії середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні;

(9) стягнути з Ліквідаційної комісії на користь скаржника 2 984,21 грн компенсації за затримку виплати допомоги як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської аварії першої категорії.

(10) стягнути солідарно з Координаційного центру та Ліквідаційної комісії на користь скаржника 50 000,00 грн відшкодування моральної шкоди;

6. Суд першої інстанції задовольнив позов частково: стягнув із Ліквідаційної комісії на користь скаржника 2 984,21 грн компенсації за затримку виплати допомоги як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської аварії першої категорії. Апеляційний суд з таким рішенням погодився. Скаржник подав касаційну скаргу на зазначені судові рішення, у якій просив скасувати їх й ухвалити нове, згідно з яким:

(1) визнати незаконним і скасувати наказ Координаційного центру від 9 вересня 2024 року № 308/к про звільнення скаржника з посади директора Смілянського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги;

(2) поновити скаржника на посаді;

(3) стягнути з Ліквідаційної комісії на користь скаржника середній заробіток за час вимушеного прогулу;

(4-5) стягнути з Ліквідаційної комісії на користь скаржника 26 459,90 грн недоплаченої матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових проблем, 1 040,81 грн компенсації за затримку виплати такої допомоги;

(6-7) стягнути з Ліквідаційної комісії на користь скаржника 25 929,90 грн недоплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та 1 019,97 грн компенсації за затримку виплати такої допомоги;

(8) стягнути з Ліквідаційної комісії середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні;

(9) стягнути солідарно з Координаційного центру та Ліквідаційної комісії на користь скаржника 50 000,00 грн відшкодування моральної шкоди.

Тобто скаржник оскаржив судові рішення щодо двох вимог немайнового характеру та семи вимог майнового характеру.

7. З огляду на вказане точний розмір судового збору скаржник повинен розрахувати самостійно на підставі документів, які можуть підтвердити розмір його середнього заробітку (за час затримки розрахунку при звільненні), за формулою: (3 028,00 грн х 0,4 (немайнова вимога про визнання протиправним і скасування наказу)) + (1 040,81 грн + 1 019,97 грн + 50 000,00 грн + розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні х 6 місяців) х 1 %) х 200 %.

8. За відсутності документів, які підтверджують дійсний розмір середнього заробітку, - сплатити судовий збір відповідно до максимального розміру: 3 028,00 х 10 (максимальна ставка за подання касаційної скарги за майновими вимогами) + 3 028,00 грн х 0,4 х 200 % = 32 702,40 грн.

Реквізити для оплати: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача: UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; найменування платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055); призначення платежу: *;101;; судовий збір, за скаргою ОСОБА_1 (Касаційний цивільний суд), справа № 711/9241/24).

8.1. Скаржник має надати суду документ про сплату судового збору у розмірі, визначеному за законом, та копії документів, які можуть підтвердити розмір середнього заробітку з такою кількістю копій, яка відповідає кількості інших учасників справи (пункти 1 і 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

(3) Щодо строку на усунення недоліків касаційної скарги

9. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (речення перше абзацу першого частини другої статті 185 ЦПК України).

10. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК України).

11. Для усунення вказаних в ухвалі недоліків Верховний Суд встановлює десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали скаржнику. У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали Верховний Суд вважатиме касаційну скаргу неподаною та поверне її скаржнику.

12. Виконуючи вимоги ухвали, заяву про усунення недоліків скаржник повинен надіслати суду разом із доказами її надсилання всім іншим учасникам справи, як цього вимагають частини сьома - дев`ята статті 43 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 260, 261, 392, 393 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

1. Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 3 червня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Смілянського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, Координаційного центру з надання правничої допомоги за участю Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових проблем, компенсації за затримку виплати такої допомоги, матеріальної допомоги на оздоровлення, компенсації за затримку виплати такої допомоги, компенсації за затримку виплати допомоги як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської аварії першої категорії, у розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди.

2. Встановити для усунення недоліків касаційної скарги десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Д. А. Гудима