справа №176/2335/25
провадження №2/176/83/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Волчек Н.Ю.,

за участю секретаря с/з Владімірової А.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 2665,58 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.02.2014 року була прийнята на посаду провідника пасажирського вагона, за умовами контракту до Дніпропетровського пасажирського вагонного депо на підставі Наказу № 182/ос від 29.01.2014.

За час трудової діяльності підприємство на якому вона працювала проходило реорганізацію та перейменування. Востаннє, згідно запису у трудовій книжці від 31.01.2019 р., підприємство було перейменовано на: виробничий підрозділ «Дніпровське пасажирське вагонне депо» філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 № 938, рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 04.12.2018, протокол № ц-64/91 Ком.т., наказ АТ «Укрзалізниці» Про деякі питання діяльності АТ «Укрзалізниця» від 27.12.2018 № 792.

У зв`язку з народженням дитини 07.05.2022 рjre останні три роки до звільнення перебувала у декретній відпустці.

На підставі наказу Відповідача від 22.04.2025 № 253/ос була звільнена 08.05.2025 року за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

В день звільнення (8 травня 2025 року) їй видали «Повідомлення про нараховані та виплачені суми працівнику при звільненні», з якого вбачається, що за 6 днів було нараховано компенсацію при звільненні 3198,69, код виду нарахування у даному повідомленні зазначений 309.

Однак з нарахованою сумою не погоджуюся з огляду на те, що згідно наказу (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) від 22.04.2025 № 253/ос, їй мали компенсувати грошима за невикористані 11 днів відпустки: в тому числі 11 днів за період 04.02.2022 - 29.06.2022, але Відповідач не повністю провів розрахунок зі мною при звільненні, та нарахував мені компенсацію лише за 6 днів. Таким чином, недораховано та не виплачено компенсацію за 5 днів невикористаної відпустки в розмірі 2665,58 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді від 24 червня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою судді від 30 грудня 2025 року здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03.07.2025 від представника відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» до суду надійшов відзив на позовну заяву де останній вважає позовну заяву безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного.

Пунктом 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою КМ України від 08 лютого 1995 року № 100, яким встановлено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Святкові та неробочі дні (стаття 73 Кодексу законів про працю України), які припадають на період відпустки, у розрахунок тривалості відпустки не включаються і не оплачуються.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування матеріальної (грошової) допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 12 місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Під час обчислення середньої заробітної плати за 12 місяців виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу двадцять третього пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації.

Середньомісячне число робочих днів розраховується шляхом ділення на 12 сумарного числа робочих днів за останні 12 календарних місяців згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

В нашому випадку позивачці обчислення середньої заробітної плати було проведено за 12 місяців виходячи з посадового окладу де середньоденна заробітна плата визначена шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу двадцять третього пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації.

Тобто, 8845,00 грн (посадовий оклад) х 12 місяців / 365 днів = 290,79 грн. Саме 290,79 грн, а не 533,12 грн є середньоденна заробітна плата позивачки для нарахування компенсації за невикористані відпустки.

Позивачці виплачено 3198,69 грн, що відповідає 290,79 грн (середньоденна заробітна плата) х 11 днів.

Саме така сума і зазначена в розрахунку заробітної плати позивачки при звільненні за травень 2025 року в рядку «компенсація при звільненні». З урахуванням всіх утримань сума для виплати при звільненні провідниці пасажирського вагону ОСОБА_1 складає 1979,77 грн. Саме така сума і була перерахована на картку позивачки.

Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

09.07.2025 від позивача ОСОБА_2 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому остання наполягає на задоволенні позовних вимог та звертає увагу суду на те, що в Повідомленні про нараховані та виплачені суми працівнику при звільненні (надані у тому числі і представником відповідача разом з відзивом) зазначається, що нарахування у сумі 3198,69 грн були лише за 6 днів. В той же час, у наказі про звільнення визначено 11 днів не використаної відпустки, що підлягають компенсації при звільненні. Отже відповідачем не донараховано компенсацію за 5 днів не використаної відпустки.

14.07.2025 від представника відповідача АТ «Українська залізниця» до суду надійшли заперечення, в яких представник відповідача зазначає, що відповідно до абзацу сьомого пункту 2 Порядку час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Тобто, час перебування працівника у відпустці по догляду за дитиною до трьох років має бути виключений із розрахункового періоду при обчисленні середньої заробітної плати.

Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, як це має місце в нашому випадку, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 Порядку (абзац восьмий пункту 2 Порядку).

Абзацом третім пункту 4 Порядку встановлено, що якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Що і було виконано відповідальними працівниками відповідача. Повний розрахунок при звільненні ОСОБА_1 наведений у відзиві на позов.

Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про день та час розгялду справи були повідомлені своєчасно, належним чином.

Позивач звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача АТ «Українська залізниця» адвокат Луценко С.А. звернувся до суду і заявою про розгляд справи у його відсутність, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзові на позов та запереченнях. Також в судовому засіданні 03.02.2026 зазначив, що у повідомленні про нарахуванні та виплачені суми працівнику при звільнені від 08.05.2025 помилково зазначено компенсації 6 днів замість 11 днів. Розрахунок проведений саме за 11 днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно паспорта № НОМЕР_1 виданого органом № 1223 від 30.07.2021 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

ОСОБА_1 до укладання шлюбу мала дівоче прізвище ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 24.07.2021 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (зворот .а.с.7)

Позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем і працювала провідником пасажирського вагону ВП «Дніпровське пасажирське вагонне депо» філії «Пасажирська компанія АТ «Укрзалізниця», з 04.02.2014 року по 08.05.2025 року що підтверджується копією трудової книжки позивача НОМЕР_3 , (а.с.8-9).

Позивач у позовній заяві зазначила, про те, що у зв`язку із народженням дитини 07.05.2022 рок остання три роки до звільнення перебувала у відпустці по догляду за дитиною.

Згідно Наказу (розпорядження) № 253/ДН-ос від 22.04.2025 року (зворот а.с.10), про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 , провідник пасажирського вагону звільнена 08.05.2025 року за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України).

В наказі про припинення трудового договору зазначено про надання ОСОБА_1 компенсації за невикористані 11 днів відпустки за період з 04.02.2022-29.06.2022 р.

Факт звільнення позивача 08.05.2025 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України сторонами не оспорюється.

Як вбачається із розрахунку оплати відпустки ОСОБА_1 , середньоденна заробітна плата позивача складає 290,79 грн.

В повідомленні про нараховані та виплачені суми працівнику при звільнення від 08.05.2025, виданої ОСОБА_1 зазначені види нарахувань та виплачені суми відповідачем при звільненні (а.с.10).

З розрахунку компенсації за невикористану відпустку працівнику ОСОБА_1 за період з 04.02.2023 -03022023 рр. визначено крозмір компенсації 3198,69 грн (290,79 грн ? 11 днів = 3198,69 грн.

З долучених до матеріалів справи розрахунків заробітної плати ОСОБА_1 за березень, квітень 2025 року вбачається, що заробітня плата останньої складає 0 грн.

У своєму позові позивач посилається на те, що відповідач при звільненні не провів з нею повного розрахунку.

При вирішенні спору між сторонами суд виходить із того, що відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються КЗпП України, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 83 КЗпП України, частиною першою статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Обчислення середньої заробітної плати працівникам проводиться відповідно до норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Для відпусток, право на які набуто до 31.12.2023 року розрахунковий період є 2023 рік календарний у відповідності до Постанови КМУ №957.

Оскільки 11 днів були зароблені до декрету 2022 року, вони однозначно підлягають під категорію набуті до 31.12.2023 року.

Згідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою КМ України від 08 лютого 1995 року № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 р., проводиться виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році.

Якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться виходячи з посадового окладу, встановленого працівниці на момент розрахунку. Момент ррозрахунку - це день звільнення. Тому береться саме той оклад, який діє на цю дату за посадою згідно зі штатним розписом.

При цьому, середньоденна заробітна плата не може бути нижчою за середньоденну, розраховану з мінімальної заробітної плати, що діє на день звільнення (тобто, бухгалтер повинен порівняти два показники і взяти більший).

Станом на 08.05.2025 року по Україні мінімальна заробітна плата складає 8000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач здійснив розрахунок компенсації виходячи з посадового окладу, який складає 8845,00 грн. Тобто, був взятий більший показник.

Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.

Згідно п. 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою КМ України від 08 лютого 1995 року № 100, яким встановлено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Святкові та неробочі дні (стаття 73 Кодексу законів про працю України), які припадають на період відпустки, у розрахунок тривалості відпустки не включаються і не оплачуються.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування матеріальної (грошової) допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 12 місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Під час обчислення середньої заробітної плати за 12 місяців виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу двадцять третього пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації.

Середньомісячне число робочих днів розраховується шляхом ділення на 12 сумарного числа робочих днів за останні 12 календарних місяців згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Отже, судом встановлено, що відповідач правомірно застосував положення Порядку № 100 та здійснив розрахунок компенсації виходячи з посадового окладу, який складає 8845,00 грн.

При обчислення середньої заробітної плати ОСОБА_1 було проведено за 12 місяців виходячи з посадового окладу де середньоденна заробітна плата визначена шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу двадцять третього пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації.

З наданого відповідачем розрахунку вбачається:

посадовий оклад 8845,00 грн;

8845,00 грн ? 12 місяців = 106 140,00 грн;

106 140,00 грн / 365 днів = 290,79 грн середньоденна заробітна плата.

Компенсація за не використану відпустку складає 3198,69 грн (290,79 грн ? 11 днів = 3198,69 грн.

Саме така сума і зазначена в розрахунку заробітної плати позивачки при звільненні 08 травень 2025 року в рядку «компенсація при звільненні».

З урахуванням всіх утримань сума для виплати при звільненні провідниці пасажирського вагону ОСОБА_1 складає 1979,77 грн. та перерахована на катку.

Суд перевірив розрахунки та встановив, що він є правильним.

Доказів того, що розрахунок мав здійснюватися за іншою формулою або з іншої бази нарахування, позивачем не надано.

Посилання позивача на те, що компенсація нарахована лише за 6 днів, не знайшло підтвердження під час судового розгляду, оскільки загальна сума нарахованої компенсації (3198,69 грн) відповідає оплаті 11 календарних днів за встановленою середньоденною ставкою.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Обов`язок доведення підстав позову покладається на позивача.

Суд вважає, що відповідач надав належні та допустимі докази проведення повного розрахунку при звільненні, тоді як доводи позивачки ОСОБА_1 ґрунтуються на припущенні.

Позивачка ОСОБА_1 не довела факту недонарахування компенсації.

Враховуючи наведеде у задоволенні позову слід відмовити.

Позивач на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення заробітної плати.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог позивачки, звільненої від сплати судового збору, судовий збір віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4, 12-14, 77-82, 89, 95, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК