Справа № 127/7379/21
Провадження 2/127/1302/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., секретаря Бабкіної К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області Морозюк Наталії Анатоліївни, Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з припиненням права власності,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області Морозюк Наталії Анатоліївни, Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з припиненням права власності.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Судове засідання, яке було призначено на 12.00 год. 02.02.2026 року, було відкладено у зв`язку із хворобою позивача ОСОБА_1 ; при цьому, його представник адвокат Коваленко В.В. у судове засідання з`явився, однак повідомив, що ОСОБА_1 бажає надати особисті пояснення у судовому засіданні та звернутися до суду із вступним словом; судове засідання було відкладено на 10.02.2026 року.

Судове засідання, яке було призначено на 15.30 год. 10.02.2026 року, було відкладено у зв`язку із хворобою позивача ОСОБА_1 ; при цьому, його представник адвокат Коваленко В.В. у судове засідання також не з`явився, однак надав до суду заяву про відкладення розгляду справи та Додаткову угоду від 06.02.2026 року до договору про надання правової допомоги № 19/5/20 від 19.05.2020 року щодо обмеження повноважень адвоката Коваленка В.В. щодо участі у розгляді справи № 127/7379/21.

У судове засідання, яке було призначене на 15.30 год. 23.02.2026 року, ні позивач ОСОБА_1 , ні його представник адвокат Коваленко В.В. не з`явилися; представник ОСОБА_1 адвокат Коваленко В.В. надав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою позивача та обмеженнями повноважень адвоката Коваленка В.В. щодо участі у розгляді справи № 127/7379/21; заяву про розгляд справи за відсутності позивача ні позивачем ОСОБА_1 , ні його представником адвокатом Коваленком В.В. подано не було.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначив, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

8 березня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 711/7486/19 (провадження № 61-10183св21) дійшов висновку щодо залишення позову без розгляду з підстав повторної неявки позивача у судове засідання.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

У ч. 5 ст. 223 ЦПК України законодавець встановив особливий порядок - наслідок (санкцію) повторної неявки позивача; ця норма фактично дублює норму, закріплену в п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Верховний Суд зазначив, що п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України необхідно тлумачити в системному зв`язку з іншими положеннями цієї статті та іншими нормами процесуального закону (ЦПК України), які визначають наслідки повторної неявки позивача, який не подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а саме ч. 5 ст. 223 і п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

З огляду на системне тлумачення вказаних норм процесуального закону Верховний Суд виходив з того, що п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у контексті ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не може застосовуватися судом щодо неявки позивача у судове засідання.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України).

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, що бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Це забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору (постанови Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц, від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц).

При цьому, суд зауважує, що провадження у справі № 127/7379/21 було відкрито 07.04.2021 року, тобто подальше відкладення розгляду справи за клопотанням сторони позивача є таким, що перебуває за межами розумних строків.

Таким чином, у даному випадку існують усі підстави, передбачені ч.5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, для залишення позову без розгляду, а саме: сторона позивача належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи; неявка позивача у судове засідання є повторною (суцільно); стороною позивача не подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача - вказаний наслідок настає незалежно від причини повторної неявки сторони позивача у судове засідання, яка може бути і поважною.

Отже, суд доходить до висновку, що позов слід залишити без розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 257, 263 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області Морозюк Наталії Анатоліївни, Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з припиненням права власності залишити без розгляду.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2021 року у справі № 127/7379/21.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення). Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У хвала набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складений 02.03.2026 року.

Суддя