Справа № 481/463/24
Провадж.№ 2/481/288/2026
У Х В А Л А

іменем України

"04" березня 2026 р. Новобузький районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Уманської О.В., за участі секретаря судових засідань Кузьміної Н.П., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Новий Буг цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Задерецький Віталій Анатолійович до Органу опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради, третя особа: Новобузький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства,

Установив:

21.03.2024 ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до Органу опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради, третя особа: Новобузький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 із внесенням відповідних відомості до актових записів про народження.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 21.03.2024р. головуючою суддею по даній справі визначено, суддю Васильченко-Дригу Н.О.

Ухвалою судді від 25.03.2024р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 02.12.2024 року задоволено заяву про самовідвід головуючої судді Васильченко-Дриги Н.О.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи визначений новий головуючий суддя Уманська О.В.

Ухвалою суду від 19.12.2024 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання в рамках її розгляду за правилами загального позовного провадження.

В підготовчому судовому засіданні ухвалою суду від 03.12.2025р. позовну заяву було залишено без розгляду з підстав повторної неявки позивача та його представника.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 20.01.2026р.р. ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 03.12.2025р. скасовано та справу повернуто для продовження розгляду.

Разом із позовною заявою представником позивача подано до суду клопотання про призначення у справі молекулярно-генетичної експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання:

-Чи наявне кровне споріднення у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ? Якщо так, то чи являється ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_3 .?

-Чи наявне кровне споріднення у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ? Якщо так, то чи являється ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_4 .?

-Чи наявне кровне споріднення у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ? Якщо так, то чи являється ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_5 .?

Проведення експертизи доручити експертам Центру «Мама Папа» у філії м. Миколаєва, за адресою : м.Миколаїв, вулиця Адмірала Макарова, 29.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 11.02.2026 справа призначена до підготовчого судового засідання на 05.03.2026.

05.03.2026 у підготовче представник позивача чи позивач, які були належним чином повідомлені про час та місце підготовчого судового засідання, не з`явились. Представник позивача направив до суду заяву про неможливість прибути в судове засідання, при цьому просить вирішити питання про призначення експертизи без його участі і задовольнити дане клопотання.

Представники відповідача та третьої особи в підготовче судове засідання також не з`явились, однак в матеріалах справи наявні їх клопотання про розгляд справи без участі представників даних учасників.

Дослідивши клопотання про призначення експертизи та оглянувши матеріали справи судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Згідно ст.104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

Визначення експертної установи судом здійснюється із врахування вимог статті 7 Закону України «Про судову експертизу».

Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.

Згідно частини третьої статті 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Вимоги щодо суб`єктів судово-експертної діяльності визначаються Законом України «Про судову експертизу», Положенням про Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при Міністерстві юстиції України та атестацію судових експертів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 03.03.2015 № 301/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.03.2015 за № 249/26694.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Відповідно до Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про судову експертизу» атестовані відповідно до цього закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частинами першою третьою статті 10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз (обстежень і досліджень), крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до частини 1 розділу ІІІ Інструкції «Про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 № 3505/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 07.09.2015 № 1659/5), обов`язковою умовою здійснення судово-експертної діяльності судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих установах, є наявність свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, виданого Міністерством юстиції України на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, яким надається право на проведення конкретних видів експертиз.

Проведення судово-медичної експертизи врегульовано Інструкцією про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 17.01.1995 № 6. Згідно пункту 1.5 зазначеної інструкції проведення судово-медичної експертизи здійснюється фахівцями державних установ судово-медичних експертиз МОЗ України.

В роз`ясненнях, викладених у пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», звернуто увагу судів, що відповідно до Закону України від 25 лютого 1994 р. "Про судову експертизу" ( 4038-12 ) судово-експертна діяльність в Україні здійснюється державними спеціалізованими установами та відомчими службами, до яких належать:

- науково-дослідні та інші установи судових експертиз Міністерства юстиції України і Міністерства охорони здоров`я України;

- експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України.

Під час підготовки справи до розгляду судом були перевірені відомості в Єдиному державному реєстрі юридичний осіб, фізичний осіб підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «МАМА ПАПА», , та було з`ясовано, що дане товариство не має права на здійснення судово експертної діяльності. Позивачем та його представником не доведено, що в штаті вказаної установи перебуває атестований судовий експерт, який має кваліфікацію судового експерта з проведення судово-генетичної експертизи.

Отже ТОВ «Мама Папа» не є державною спеціалізованою установою, тобто не може проводити судово-медичні експертизи, а тому доручити проведення експертизи за клопотанням представник позивача саме цій установі суд не вбачає можливим.

Разом із тим суд і не вбачає необхідним і визначати іншу установу для проведення такої експертизи, оскільки на даний час відсутні фактичні умови для проведення такої виходячи з наступного.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявний лист Новобузького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області від 09.11.2024 за № 23.3-24/1249 про те, що на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва у справі № 752/6234/24 від 25.04.2024 року про усиновлення малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були внесені зміни до актових записів про їх народження.( а.с.90)

Отже на даний час анкетні дані дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , змінені, однак в якому обсязі суду невідомо, що не дає можливості суду поставити перед експертом коректне питання між якими ж саме особами потрібно провести дослідження на предмет їх спорідненості.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.169 Сімейного кодексу України поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом.

До цього часу представником позивача суду не надано доказів вживання будь-яких дій спрямованих на скасування чи визнання недійсним усиновлення дітей.

При цьому відповідач - Орган опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради про процедуру усиновлення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомив у своєму відзиві на даний позов, який було подано до суду 15.04.2024 року, а копія якого направлена іншим учасникам справи.

В постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року (справа №757/1782/18) вказується, що змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Суд зазначає, що при призначенні експертизи за клопотанням однієї із сторін спору, саме така сторона має вживати своєчасні та належні дії щодо забезпечення проведення експертизи.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що клопотання представника позивача про призначення молекулярно-генетичної експертизи не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 103, 353 ЦПК України, суд

Постановив :

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Задерецького Віталія Анатолійовича про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи , відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя