К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткова)

06 березня 2026 року місто Київ

справа № 357/12960/24

апеляційне провадження № 22-з/824/275/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Фатєєва Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів у сумі 572 951,86 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_4 - адвокат Кабула І.Ю. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовом задовольнити.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Кабули І.Ю. - залишено без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2025 року - залишено без змін.

13 лютого 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Фатєєв А.О. звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення, яка мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не було вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених відповідачкою під час розгляду справи апеляційним судом. Зазначає, що між відповідачем (Клієнтом) та адвокатським об`єднанням «Грибенников та Фатєєв» укладено договір про надання правничої допомоги № 43/23 від 03.10.2023 та додаткову угоду № 2 від 21.12.2025, у тому числі для представництва її інтересів у справі № 357/12960/24 під час перегляду справи в апеляційному порядку. Так, з Клієнтом визначено, що за представництво інтересів останньої у справі № 357/12960/24 у суді апеляційної інстанції (підготування відзиву на апеляційну скаргу та участі у судових засіданнях у Київському апеляційному суді) за наслідками перегляду рішення суду першої інстанції за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у сумі 572 951,86 грн., встановлено фіксований розмір понесених витрат на правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн.

19 лютого 2026 року представник ОСОБА_4 - адвокат Кабула І.Ю. подала клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з ОСОБА_4 з 15 000 грн. до 5 000 грн.

Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу мотивовано тим, що ОСОБА_4 являється учасником бойових дій; 26 січня 2023 року одержав мінно-вибухову травму, ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравму, у зв`язку з чим здоров`я позивача значно погіршилося та потребує лікуванню, а тому кошти в сумі 15 000 грн. є надмірним тягарем для позивача. Вказує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Первинні документи щодо погодження з клієнтом переліку послуг правничої професійної допомоги не можуть вважатися достовірним та достатнім доказом факту прийняття їх (послуг) виконання таким клієнтом. При цьому, при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті (частина третя статті 259 Цивільного процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, клопотання представника позивача про зменшення розміру заявлених витрат до стягнення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку з реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й стримування від подання безпідставних позовів (скарг).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи ОСОБА_3 надавав адвокат Фатєєв А.О.

21 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» адвокат Фатєєв А.О. подав до Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що розмір витрат на професійну правничу допомогу складає фіксований розмір 15 000 грн.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвокат Фатєєв А.О. надав договір № 43/23 про надання правничої допомоги від 03 жовтня 2023 року; додаткову угоду № 2 від 21 грудня 2025 року; акт № 40 приймання-здачі виконаних робіт на підставі договорів про надання правничої допомоги № 43/23 від 03.10 2023 року та рахунок на оплату № 25 від 21 грудня 2025 року на суму 15000 грн.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Враховуючи складність справи, суть спору (стягнення коштів), результат розгляду справи, підстави позову, характер наданих послуг, участь адвоката під час розгляду справи у суді першої інстанції та його обізнаність з правовою проблематикою у справі на стадії апеляційного перегляду, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах перегляду цієї справи в суді апеляційної інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

З огляду на наведене, заява представника ОСОБА_1 - адвоката Фатєєва А.О. про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Фатєєва Андрія Олександровича про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн., понесених у зв?язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Головуючий:

Судді: