Справа № 463/598/24 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/811/2494/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Чижа Л.М.

за участю: представника ПП «Будівельна компанія «Альпіна» - Глуховського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Будівельна компанія «Альпіна» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Мегаполіс Девелопмент» про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП «Мегаполіс Девелопмент» (назву змінено на ПП «Будівельна компанія «Альпіна»), в якому просив зобов`язати відповідача розглянути та надати відповідь на адвокатські запити від 28.12.2023 та 31.12.2023.

Позовні вимоги мотивує тим, що 28.12.2023 він як адвокат звернувся до ПП «Мегаполіс Девелопмент» в інтересах ОСОБА_2 з адвокатським запитом, який надісланий засобами поштвтого зв`язку. Також 31.12.2023 адвокатський запит був надісланий на офіційну електронну пошту, яка зазначена у відповідача у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Однак, станом на дату подання позовної заяви відповідь на адвокатський запит відповідачем не надана, чим порушено його право на отримання необхідної інформації. На підставі наведеного просив задовольнити його позов.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18.06.2025 позов задоволено.

Зобов`язано ПП «Мегаполіс Девелопмент» розглянути та надати відповідь на адвокатські запити від 28.12.2023 та 31.12.2023.

Стягнуто з ПП «Мегаполіс Девелопмент» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн та 968,96 грн судового збору.

Рішення суду оскаржило ПП «Будівельна компанія «Альпіна», подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального та процесуального права судом при ухваленні оскаржуваного рішення.

Зазначає, що адвокатським запитом від 28.12.2023 витребувано інформацію щодо діяльності ОСББ «На Хлібній», однак запит, надісланий електронною поштою, не містив КЕП, що унеможливлювало ідентифікацію підписувача та надання відповіді відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Запит був адресований ПП «Мегаполіс Девелопмент», тоді як інформація стосувалася іншої юридичної особи ОСББ «На Хлібній», без обґрунтування, що саме ПП є її розпорядником. Листом від 26.03.2024 № 65 Рада адвокатів Львівської області повідомила про відсутність підстав для притягнення керівника ПП до адміністративної відповідальності. Аналогічний запит від 31.12.2023 також не підлягав виконанню, оскільки відповідач не є розпорядником запитуваної інформації. Суд першої інстанції цих обставин не врахував, що є підставою для скасування рішення. Крім цього, не погоджується із рішенням суду в частині стягнення витрат на правову допомогу та вважає, що підстави для стягнення таких відсутні.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ПП «Будівельна компанія «Альпіна» - Глуховський А.Ю. підтримав апеляційну скаргу з підстав,зазначених у ній. ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, тому його неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 28.12.2023 діючи в інтересах ОСОБА_2 , адвокатом Брикар О.М. було направлено до ПП «Мегаполіс Девелопмент» адвокатський запит, в якому просив надати: інформацію про те, який розмір тарифу затверджено при створенні ОСББ «НА ХЛІБНІЙ», інформацію про те, коли затверджений первісний тариф змінювався, документи, що підтверджують зміну тарифу.

До матеріалів справи також долучено скріншот пошти «gmail», з якого вбачається надсилання адвокатського запиту 31.12.2023 на електронну адресу відповідача.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

За змістом статті 64 Конституції України конституційне право кожного на правову допомогу не може бути обмежено. Відповідно до Основного Закону України положення кожен має право на правову допомогу (частина перша статті 59).

Конституційне право особи на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 якого, адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб) (пункт 1 частини першої статті 20 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до абзаців першого та другого частини першої статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

За правилом частини третьої 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Отже, адвокатський запит може бути адресований як суб`єктам владних повноважень, так і приватним особам. Такі запити можуть стосуватися як надання публічної, так і будь-якої іншої інформації, необхідної адвокатові для надання правової допомоги клієнтові.

Як встановив суд першої інстанції, адвокат Брикар О.М. скерував в інтересах ОСОБА_2 адвокатські запити до відповідача. До адвокатських запитів додано копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої (правової) допомоги Брикар Х.І., тому такі мали бути розглянуті відповідачем у встановленому законом порядку.

Встановивши, що відповідачем не надано відповіді на адвокатські запити ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову та зобов`язання ПП «Мегаполіс Девелопмент» надати інформацію, яка витребовувались адвокатськими запитами від 28.12.2023 та 31.12.2023.

Покликання апелянта на те, що запитувана адвокатом інформація стосується ОСББ «На Хлібній» та не має відношення до ПП «Мегаполіс девелопмент», колегія суддів не приймає до уваги, оскільки наведене не спростовує законодавчо встановленого обов`язку органу, до якого направлений запит, розглянути його у встановлений законом строк та надати заявнику відповідь щодо результатів його розгляду.

Крім цього колегія суддів не може взяти до уваги наявну в матеріалах справи відповідь ПП «Мегаполіс Девелопмент» адвокату Брикару О.М., оскільки будь-яких доказів саме надіслання та/або вручення позивачу листа-відповіді (фіскальний чек поштового відділення про надіслання рекомендованого відправлення, повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення, докази направлення на електронну пошту тощо) відповідач суду не надав, а, отже, не довів виконання свого обов`язку інформування про результати розгляду адвокатського запиту.

Рішення суду в цій частині законне та обґрунтоване, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків районного суду про наявність підстав для задоволення позову.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із рішенням суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження розміру витрат,пов`язаних з оплатою правової допомоги, позивачем надано Ордер на надання правової (правничої) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Мелешко І.Р. у Личаківському районному суді м. Львова, акт про надання правничих послуг від 12.01.2024; рахунок про оплату послуг правничої допомоги від 12.01.2024 на суму 15 000,00 грн.

У постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 вказано, що адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Проте позивачем не надано суду договір про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Мелекшо І.Р., що позбавляє суд можливості встановити розміру та/або порядку обчислення понесених позивачеи витрат на правову допомогу.

Крім цього в акті про надання правничих послуг не наведено детального опису робіт, у якому б визначалася вартість послуг адвоката, найменування одиниці виміру (погодинно, тощо) та ставки у гривнях, кількість витраченого адвокатом часу.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь витрат на правову допомогу, тому рішення суду в цій частині слід скасувати.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду слід скасувати в частині стягнення витрат на правову допомогу. В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Будівельна компанія «Альпіна» задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2025 року скасувати в частині стягнення з Приватного підприємства «Мегаполіс Девелопмент» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 06.03.2026

Головуючий

Судді