печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2026 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Зінченко І.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суд м. Києва з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій просить: накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0); накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0797 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером: :82:312:0040 за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); накласти арешт на земельну ділянку із кадастровим номером :82:312:0031 площею 0,06 га «для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва» за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що останній має намір звернутись до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Заявлена цивільно-правова вимога заявника обґрунтовується тим, що спірні земельні ділянки одержані у власність відповідачем під час проживання однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі разом з заявником, однак право власності на відповідне майно зареєстровано лише за ОСОБА_2 .

З урахуванням викладеного, заявник бажає звернутись за захистом своїх прав про поділ спільного майна подружжя та для реалізації можливого рішення суду заявник просить в якості забезпечення позову накласти арешт на відповідні земельні діляноки.

При цьому, заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав останнього, утруднити виконання рішення суду у випадку його задоволення і призвести до негативних наслідків для нього, оскільки ОСОБА_2 може розпорядитися майном, титульним власником якого вона є.

У відповідності до положень частини першої статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 про укладення шлюбу від 26.09.1992 року, згідно з актовим записом № 36, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб, що був зареєстрований Фащівською селищною радою Перевальського району Луганської області. Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_1 .

Рішенням Печерського районного суд м. Києва від 13.06.2017 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено та розірвано шлюб, зареєстрований між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 26.09.1992 року Фащівською селищною радою Перевальського району Луганської області, за актовим записом № 36.

Згідно свідоцтва Латвійської Республіки № НОМЕР_2 від 31.05.2018 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_6 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 02.09.2009 року, який був посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Германенко Н.І. за № 576, за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером: :82:312:0036 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0).

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянок ЯЖ № 011768, який виданий 17.11.2011 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА), за ОСОБА_5 зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 0,0797 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером: :82:312:0040 за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Відповідно до електронних сервісів Державного земельного кадастру станом на 19.02.2026 року за ОСОБА_5 обліковується земельна ділянка із кадастровим номером :82:312:0031, оскільки остання набула у власність земельну ділянку із кадастровим номером :82:312:0031 площею 0,06 га «для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва» за адресою: АДРЕСА_1 , яка була придбана на ім`я ОСОБА_5 .

Згідно з ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Так, статтею 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. ч. 6, 7, 8 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Вид забезпечення позову, який позивач просить застосувати, передбачений п.п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки існує ризик відчуження майна, яке позивач просить поділити.

Вказаний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника), покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогою позову, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1-3 статті 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Враховуючи предмет позову та захід забезпечення позову, суд дійшов висновку, що на даній стадії зустрічне забезпечення судом не застосовується.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, учасники справи мають право подати клопотання про зустрічне забезпечення після застосування судом заходів забезпечення позову, яке вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154, 272, 353, пп. 15.5 п. 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0).

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0797 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером: :82:312:0040 за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Накласти арешт на земельну ділянку із кадастровим номером :82:312:0031 площею 0,06 га «для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва» за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення для виконання ухвали три роки.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва (з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до суду апеляційної інстанції) шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 02.03.2026 року.

Суддя І.В. Григоренко