Справа № 642/7325/18
Провадження № 6/642/41/26
УХВАЛА

Іменем України

05 березня 2026 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Вікторова В.В

за участю секретаря Гриценко О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «ПриватБанк», Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого листа, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» в особі представника Янчука А.А., звернулося до суду із заявою, в якій просить: замінити стягувана у виконавчому листі № 642/7325/18 від 05.11.2020 р., Харківський апеляційний суд, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу, з ПАТ КБ "Приватбанк" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС»; Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» дублікат виконавчого листа № 642/7325/18 від 05.11.2020 р., Харківський апеляційний суд, про стягнення боргу з ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначає, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_2 (далі - відповідач) був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого, останній було надано грошові кошти (кредит) на споживчі цілі, та встановлений графік повернення їх. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконувала, у зв`язку з чим ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

В подальшому позов ПАТ КБ "Приватбанк" задоволено, та на виконання рішення видано виконавчий лист № 642/7325/18 від 29.04.2021 р., Харківський апеляційний суд, про стягнення з Відповідача на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу за кредитним договором.

22 серпня 2025 року між АТ КБ «ПриватБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» (далі - ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС») було укладено Договір факторингу № 8-22-08/2025, за яким було відступлено права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором Відповідача. Таким чином, кредитора по договору було змінено з АТ КБ «ПриватБанк» на ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС». Окрім того, кредитний договір Відповідача на момент звернення Заявника з даною заявою є дійсними та не оскаржувались сторонами по справі.

На примусовому виконанні у Холодногірсько-Новобаварського відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - ВДВС) перебувало виконавче провадження № 64594120 з примусового виконання вищевказаного Виконавчого листа.

07.10.2021 року державним виконавцем ВДВС вищевказане ВП було завершено, оригінал вищевказаного Виконавчого листа направлено стягувачу.

Станом на теперішній час оригінал вищевказаного Виконавчого листа на адресу стягувача не надходив, згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження жодних відкритих виконавчих проваджень про стягнення боргу з Боржника на підставі вищевказаного виконавчого листа немає.

У зв`язку з вказаним, ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» на даний час у зв`язку з відсутністю виконавчого документу не може реалізувати свої права, як стягувана, що гарантовані законодавством України.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2026 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого листа прийнято до розгляду, призначено судове засідання.

Представник заявника ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» у судове засідання не прибув, в заяві про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого листа, просив суд розглянути справу за його відсутності.

Боржник ОСОБА_1 та її представник адвокат Зудер`янц В.В, у судове засідання не прибули. Від представника боржника надійшла заява, в якій представник просила відмовити ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» у задоволені заяви про заміну стягувачу та видачу дубліката виконавчого листа у повному обсязі, посилаючись на те, що обсяг прав вимоги (90537,76грн.) не відповідає обсягу прав, встановленому рішенням суду (16545,97грн.) та заявником не надано доказів втрати виконавчого листа.

Представники АТ КБ «ПриватБанк» та Холодногірсько-Новобаварський відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Судом були встановлені наступні фактичні обставини справи.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23 липня 2019 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.02.2011 року у розмірі 70 558 грн. 91 коп., та суму судового збору у розмірі 1 555 грн. 31 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 липня 2019 року в частині стягнення суми заборгованості за тілом кредиту, а також в частині суми стягнення судового збору змінено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредитного договору від 17.02.2011 року у розмірі 16 545,97 грн., та судовий збір у розмірі 1 020,72 грн.

На виконання вказаного судового рішення (постанови) Ленінським районним судом м. Харкова 05.11.2020 року видано виконавчий лист №642/7325/18, який в подальшому перебував на примусовому виконанні в Холодногірсько-Новобоварському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ВП №64594120.

07.10.2021 року державним виконавцем Холодногірсько-Новобоварському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Власик В.А. у виконавчому провадженні №64594120 винесено постанову про повернення виконавчого листа №642/7325/18 стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» .

22 серпня 2025 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» було укладено Договір факторингу № 8-22-08/2025, за яким було відступлено права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором Відповідача.

Згідно Витягу з реєстру боргових зобов`язань №9 до Договір факторингу № 8-22-08/2025 ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № б/н від 17.02.2011року.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.08.2019 року ОСОБА_2 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».

Згідно з частиною 1статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами 1, 2 та абзацом 1 частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, виконавче провадження є однією зі стадій судового процесу, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового процесу на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Відповідно до пунктів 1 і 2 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і правонаступництва.

Частинами 1 та 2статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

При такій заміні кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, в тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

У постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13-ц вказано, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Тобто, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі

№ 2-7763/10 зазначено, що «на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому ст. 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених ст. 55 ЦПК України.

У цьому випадку приписи ст. 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями ст. 55 ЦПК України. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі ч. 5 ст. 442 ЦПК України».

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом переуступки права вимоги на підставі правочину на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Беручи до уваги умови договору про відступлення прав вимоги, суд дійшов висновку, що відбулася заміна сторони у матеріальних правовідносинах (відбувся перехід прав вимоги), а саме заміна кредитора у зобов`язанні з АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» щодо сплати боржником заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.11.2011, яка була предметом розгляду в цій справі та стягнута постановою Харківського апеляційного суду від 29.10.2019 року.

Отже, ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» є правонаступником майнових прав АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № б/н від 17.11.2011 та, відповідно, набуло право вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості, розмір якої встановлено постановою Харківського апеляційного суду від 29.10.2019 у справі № 642/7325/18, а саме у розмірі 16545,97 грн.

Водночас суд також зазначає, що ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» не набуває права вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1020,72 грн. огляду на таке.

Заміна сторони матеріального правовідношення врегульована, зокрема, положеннями статей 512-514 Цивільного кодексу України, якими передбачена заміна кредитора у зобов`язанні в разі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 512 Цивільного кодексу України передбачено заміну кредитора саме у зобов`язанні.

Обов`язок сплатити судовий збір за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів, не є за своє суттю цивільним зобов`язанням, і включається до складу судових витрат, а не до предмета і ціни позову (саме які виникають з цивільних правовідносин). Відповідно процесуальний розподіл судом судового збору за результатами вирішення цивільного спору між сторонами процесу не є виникненням саме цивільного зобов`язання, що, в свою чергу, характеризується правовідношенням між боржником і кредитором з приводу виконання/утримання від виконання певної дії.

Сплата суми судового збору, визначеного рішенням суду, не є зобов`язанням у розумінні положень статті 509 Цивільного кодексу України, і сплата судового збору не може бути предметом відступлення за договором.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 916/65/18, від 07.07.2021 у справі № 40/5005/7101/2011, яку суд враховує відповідно до приписів частини четвертої статті 263 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог заяви ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» щодо заміни стягувача правонаступником, як це передбачено у статті 442 ЦПК України, що знайшло своє підтвердження зібраними у справі доказами. Враховуючи висновки Верховного Суду, суд вважає за необхідне замінити первісного стягувача АТ КБ «ПриватБанк» правонаступником ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» у виконавчому листі, про що ставить питання заявник, оскільки перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчий лист на примусовому виконанні в Державній виконавчій службі не перебуває, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повернутий стягувачу.

Щодо вимоги про видачу дубліката виконавчого листа.

Судом встановлено, що судове рішення у справі № 642/7325/18 станом на час розгляду цієї заяви не виконано.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня

2013 року у справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з підпунктом 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист (постанова Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-1380/08).

В постановах Верховного Суду від 19 квітня 2019 року у справі № 2-1316/285/11, від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі №643/20898/13-ц, від 20 травня 2022 року у справі № 1005/7133/2012, від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц, зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму неможна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

У постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012, від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 6-676/10, від 24 квітня 2018 року у справі № 161/1441/14-ц, від 15 серпня 2018 року у справі № 2-1976/10, від 22 січня 2020 року у справі № 2-1693/10, від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12, від 17 листопада 2021 року у справі № 419/310/12, зроблено висновок, що належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

У постанові від 26 червня 2019 року по справі № 0907/2-3576/2011 Верховний Суд зробив висновок про те, що видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Стягувач має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

У постанові Верховного Суду від 01 листопада 2023 року по справі № 6-66/2011 зазначено, що дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено".

Верховний Суд у постанові від 08 листопада 2023 року у справі № 196/673/14-ц виснував, що: «аналіз пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».

Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10, від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц та від 29 серпня 2023 року у справі № 750/13697/21.

Водночас, представником заявника у заяві не наведено жодних доводів щодо обставин, за яких було втрачено виконавчий лист, не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження втрати виконавчого листа. Не надано доказів і щодо здійснення заявником будь-яких заходів, спрямованих на з`ясування вказаних обставин.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Отже, підстав для видачі дублікату виконавчого листа, за відсутності доказів його втрати, на цей час немає.

Разом з тим, суд звертає увагу заявника на те, що відмова у видачі дубліката виконавчого листа з підстав відсутності доказів його втрати не є перешкодою для повторного звернення заявника із такою заявою.

На підставі викладеного, керуючись Перехідними положеннями ЦПК України,

ст. 55, 247, 431, 442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «ПриватБанк», Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого листа - задовольнити частково.

Замінити стягувача у виконавчому листі № 642/7325/18, виданого Ленінським (нині Холодногірським) районним судом м. Харкова 05.11.2020 року на підставі постанови Харківського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( код за , місце знаходження: 01001, м. Київ, вул.Грушевського, буд. 1Д) суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.02.2011 року у розмірі 16545 (шістнадцять тисяч п`ятсот сорок п`ять) грн. 97коп., з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д на Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» (, місцезнаходження: 04073, м. Київ, пр-т Степана Бандери, 28А).

У задоволенні заяви в частині видачі дубліката виконавчого листа з примусового виконання постанови Харківського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено 05.03.2026 року.

Суддя В.В. Вікторов