Справа № 953/2369/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2026 р. м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Юрлагіна Т.В., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за електричну енергію з ОСОБА_1 та судового збору,

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2026 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за електричну енергію з ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2022 року по 01 січня 2026 року у розмірі 15 476 (п`ятнадцять тисяч чотириста сімдесят шість) гривень 88 коп, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 02.03.2026 вказану заяву про видачу судового наказу передано для розгляду судді Юрлагіній Т.В.

Дослідивши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

У поданій до суду заяві заявником вказано адресу місця проживання боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника. Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

04 березня 2026 року судом було отримано інформаційну довідку з Реєстру територіальної громади міста Харкова, згідно якої боржник за вказаною адресою зареєстрованою не значиться.

Крім того, до матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості по договору про постачання електричної енергії за адресою АДРЕСА_2 , в якому споживачем вказано ОСОБА_1 .

Отже, у порушення приписів п. 5 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України заявник у заяві не зазначив жодних доказів, якими він обґрунтовує факт споживання ОСОБА_1 послуг з постачання електричної енергії за період з 01 лютого 2022 року по 01 січня 2026 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Доказів, які б містили дані про те, що квартира АДРЕСА_3 , належить на праві власності ОСОБА_1 матеріали заяви не містять, а також не надано доказів того, що договір з постачання електричної енергії був укладений з ОСОБА_1 .

Отже з поданої заяви не вбачається виникнення у заявника безспірного права грошової вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання електричної енергії за період з 01 лютого 2022 року по 01 січня 2026 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу за даною заявою.

Керуючись ст.161, п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованості за електричну енергію - відмовити.

Роз`яснити стягувачу, що відповідно до частини 1 статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 165 цього кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В.Юрлагіна