У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2026 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Малярчука В.В.

секретаря судового засідання Зіньковської Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20.11.2025 року позов у справі № 606/1164/25 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" заборгованість за кредитним договором №881546500 від 23.02.2022 в розмірі 18846 грн 00 коп., з яких 12000 грн - заборгованість по основному боргу; 6846 грн - заборгованість по відсотках. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Судове рішення набрало законної сили 22.12.2025 року.

11.02.2026 року судом зареєстрована заява про розстрочення виконання рішення у цивільній справі за позовом позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, рівними частинами на 12 місяці.

У судове засідання заявниця не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, просить розстрочити виконання рішення суду рівними частинами.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце судового засідання належним чином, що не перешкоджає суду вирішувати заяву про розстрочення виконання рішення.

У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення, дослідивши та оцінивши зібрані в обґрунтування цієї заяви документи, суд вважає, що вказана заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20.11.2025 року позов у справі № 606/1164/25 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" заборгованість за кредитним договором №881546500 від 23.02.2022 в розмірі 18846 грн 00 коп., з яких 12000 грн - заборгованість по основному боргу; 6846 грн - заборгованість по відсотках. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

На підставі вказаного рішення суду виконавчий лист не видавався.

До матеріалів заяви про розстрочення виконання рішення долучено реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форма ОК-5 ОСОБА_1 за звітній період 2016 рік отримала пенсію в розмірі 17675,89 грн., за 2017 рік -47086,18 грн., за 2018 рік -84720,25 грн., 2019 рік-67726,75 грн, 2020 рік 97268,55 грн., 2021 рік -176286,22 грн, 2022 рік- 45823,40 грн., 2025 рік 72000 грн.

Як вбачається із заяви, що ОСОБА_1 після початку повномаштабного вторгнення російської федерації немає стабільного офіційного доходу, має на утриманні двох дітей.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно частини 1 статті 18 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.05.2011 у справі «Ліпісвіцька проти України» однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених у пункті 1 статті 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Існування заборгованості, підтверджене обов`язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесене, «законне сподівання» на те, що заборгованість буде їй сплачено, та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі «Агрокомплекс проти України»).

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. У справі «Фуклєв проти України» (рішення від 07.06.2005) Європейський суд з прав людини вказав, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України» достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з Конституцією України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Тривале невиконання або несвоєчасне виконання національних судових рішень, за виконання яких Україна несе відповідальність, є структурною та системною проблемою, яку визначено в пілотному рішенні Європейського суду з прав людини, і запровадження ефективних засобів юридичного захисту стосовно відповідних порушень є прямим обов`язком держави.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю (частини 3, 4, 5, 7 статті 435 ЦПК України).

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

ЦПК України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє стягувача можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, суд, який прийняв рішення, має широкі дискреційні повноваження щодо підстав та строку для розстрочки виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За приписами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, саме на відповідача (заявника) в контексті наведених приписів покладається обов`язок доведення існування відповідних підстав. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення суду, які суд оцінює індивідуально, у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням.

Як вбачається з доказів, долучених до матеріалів справи, ОСОБА_1 має матеріальне становище таке, що не дає можливості одноразовим платежем оплатити заборгованість за нею, що ускладнює негайне виконання нею судового рішення, не працює та немає стабільного доходу, крім того має на утримані двох дітей, що є обставинами, які істотно впливають на виконання рішення, оскільки також позначаються на матеріальному стані боржника.

Крім того, судом також враховано, що повне виконання рішення суду, під час його розстрочення, не може перевищувати 1 (одного) року, що за умови щомісячного внесення боржником встановленої судом суми коштів буде розумним дотриманням балансу інтересів боржників та стягувача.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що для забезпечення збалансованості інтересів сторін необхідно розстрочити ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №881546500 від 23.02.2022 в розмірі 18846 грн 00 коп., з яких 12000 грн - заборгованість по основному боргу; 6846 грн - заборгованість по відсотках, які стягнуті рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20.11.2025 у справі №606/1164/25 на 12 місяців із сплатою рівними частинами по 1570 гривні 50 копійок заборгованості за кредитним договором № 881546500, 201 грн. 86 коп. судового збору, 583 грн. 33 коп.- витрати на професійну (правничу) допомогу, щомісячно, починаючи з березня 2026 року, і яке не може перевищувати 1 (одного) року з дня постановлення ухвали від 05.03.2026.

На підставі наведеного, керуючись статтями 12, 18, 81, 89, 260-261, 267, 352, 354, 435 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №881546500 від 23.02.2022 в розмірі 18846 грн 00 коп., з яких 12000 грн - заборгованість по основному боргу; 6846 грн - заборгованість по відсотках, які стягнуті рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20.11.2025 у справі №606/1164/25 на 12 місяців із сплатою рівними частинами по 1570 гривні 50 копійок заборгованості за кредитним договором № 881546500, 201 грн. 86 коп. судового збору, 583 грн. 33 коп.- витрати на професійну (правничу) допомогу, щомісячно, починаючи з березня 2026 року, і яке не може перевищувати 1 (одного) року з дня постановлення ухвали від 05.03.2026.

Роз`яснити відповідачу ОСОБА_1 в разі прострочення платежу за один місяць, дана ухвала втрачає свою законну силу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Головуючий суддя В.В. Малярчук