Справа № 128/1868/25
УХВАЛА

Іменем України

03 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Бондаренко О.І.

за участі секретаря Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця в залі суду заяву УПСЗН Вінницької РДА про визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення неправомірно отриманих коштів грошової компенсації за належні для отримання житлові приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Вінницького районного суду Вінницької області 12.02.2026 року надійшла заява від УПСЗН Вінницької РДА про визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області 28.01.2026 року, в наступній частині: « Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 38 574,80 грн (тридцять вісім тисяч п`ятсот сімдесят чотири грн 80 коп) та апеляційної скарги у розмірі 57 862,20 грн (п`ятдесят сім тисяч вісімсот шістдесят дві грн 20 коп), що разом становить 96 437 грн (дев`яносто шість тисяч чотириста тридцять сім грн) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України». Заяву Управління мотивує тим, що вони є звільненими від сплати судового збору та не є стягувачами в частині компенсації судових витрат зі сплати судового збору. Представник заявника в особі Рибалко Р.М. надав суду заяву за якою заяву про визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню підтримує в повному обсязі, змін та доповнень не має, просить задовільнити та слухати у їх відсутність.

Сторона відповідача ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання повідомлялися судом належним чином.

Решта учасників в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, проте їх неявка не перешкоджає розгляду даного процесуального питання згідно ч.3 ст. 432 ЦПК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання (ч.3 ст. 432 ЦПК України).

Суд, оглянувши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, її обґрунтування, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, дослідивши матеріали цивільної справи та заяви у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку про задоволення із наступних підстав.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 15.01.2026 ухвалено: Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 05 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення. Позов Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної військової адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення неправомірно отриманих коштів грошової компенсації за належні для отримання житлові приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, задовольнити. Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної військової адміністрації неправомірно отримані з Державного бюджету України кошти у виді грошової компенсації за належні для отримання житлові приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, у розмірі 2 571 653,28 грн (два мільйони п`ятсот сімдесят одна тисяча шістсот п`ятдесят три грн 28 коп). Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 38 574,80 грн (тридцять вісім тисяч п`ятсот сімдесят чотири грн 80 коп) та апеляційної скарги у розмірі 57 862,20 грн (п`ятдесят сім тисяч вісімсот шістдесят дві грн 20 коп), що разом становить 96 437 грн (дев`яносто шість тисяч чотириста тридцять сім грн) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання даного судового рішення Вінницьким районним судом Вінницької області видано виконавчі листи 28.01.2026, зокрема, про компенсацію судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 38 574,80 грн (тридцять вісім тисяч п`ятсот сімдесят чотири грн 80 коп) та апеляційної скарги у розмірі 57 862,20 грн (п`ятдесят сім тисяч вісімсот шістдесят дві грн 20 коп), що разом становить 96 437 грн (дев`яносто шість тисяч чотириста тридцять сім грн), які слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд, відповідно до ч.1 ст. 432 ЦПК України, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Норма ч.2 ст. 432 ЦПК України має чітку конструкцію й передбачає, що у разі якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким.

Тобто, однією із матеріальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про відсутність у боржника обов`язку повністю або частково виконати зобов`язання у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Постановою КМ України від 27 квітня 2006 р. № 590 Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави, врегульовано даний порядок.

Даною Постановою вказано, що компенсація судових витрат (крім судового збору) у цивільних та адміністративних справах здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань судів, якими винесено відповідне рішення. Компенсація судового збору у цивільних, адміністративних та господарських справах у розмірі, пропорційному задоволеним вимогам сторони, здійснюється відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845. Суд зазначає, що 4 травня 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 620, якою змінив спеціальний порядок компенсації судового збору за рахунок держави.

Приймаючи цю постанову, Уряд виконав окрему ухвалу Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 428/13541/19, у якій Суд констатував наявність неврегульованих суспільних відносин, які виникають з підстав, що стосуються компенсації за рахунок держави судових витрат, понесених відповідачем у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, що передбачені ч. 7 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, постановою № 620 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», в якій визначено, зокрема, порядок компенсації витрат у ситуації, коли обидві сторони в цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат.

До судових витрат входять як судовий збір, так і витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема на професійну правничу допомогу; залучення свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів, а також пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. До внесення змін до постанови № 590 діяв механізм, згідно з яким компенсація таких витрат здійснювалася за рахунок і в межах бюджетних асигнувань судів, якими ухвалено відповідне рішення. Після внесення змін до цієї постанови компенсація судових витрат у формі судового збору вже буде здійснюватися відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845.

Оскільки в даному випадку питання компенсації судових витрат врегульовано законодавцем та має свій шлях вирішення в позасудовому порядку, відповідно виконавчий лист від 28.01.2026 року виданий Вінницьким районним судом Вінницької області в якому зазначено «Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 38 574,80 грн (тридцять вісім тисяч п`ятсот сімдесят чотири грн 80 коп) та апеляційної скарги у розмірі 57 862,20 грн (п`ятдесят сім тисяч вісімсот шістдесят дві грн 20 коп), що разом становить 96 437 грн (дев`яносто шість тисяч чотириста тридцять сім грн) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України» його слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 258, 260, 432 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ЗаявуУПСЗН Вінницької РДА - задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, № 128/1868/25 від 28.01.2026 виданий Вінницьким районним судом Вінницької області в якому зазначено «Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 38 574,80 грн (тридцять вісім тисяч п`ятсот сімдесят чотири грн 80 коп) та апеляційної скарги у розмірі 57 862,20 грн (п`ятдесят сім тисяч вісімсот шістдесят дві грн 20 коп), що разом становить 96 437 грн (дев`яносто шість тисяч чотириста тридцять сім грн) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України»

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 15-ти днів з дня отримання її копії.

Повний текст судового рішення виготовлено 03.03.2026.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО