Справа № 603/499/25
Провадження №2/603/13/2026
У Х В А Л А

24 лютого 2026 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.,

секретар судового засідання Сандалюк О. В.,

за участю представника позивача адвоката Шалару О. І. (у режимі відеоконференції), представника відповідача адвоката Тернового Р. Б. (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Садівський Микола Артурович, про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, скасування записів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а також визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

У провадженні Монастириського районного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шалару О. І., до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Садівський М. А., у якому позивач просить визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом № 449 від 26.04.2025 року та № 450 від 26.04.2025 року, скасувати записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за відповідачем права власності на нерухоме майно № 242 та № 242 від 26.04.2025 року, а також визнати за нею право власності на 1/2 земельних ділянок, що залишилися після смерті її чоловіка ОСОБА_3 .

Представник позивача адвокат Шалару О. І. надіслав на адресу суду заяву, у якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони здійснення будь-яких дій з 1/2 земельних ділянок, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,1056 га та 0,0952 га з кадастровими номерами :01:001:0395 і :01:001:1005. В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 передала в оренду спірні земельні ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Карпати» (далі ТОВ «Мрія Фармінг Карпати»). З огляду на такі дії відповідача щодо спірного майна, вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у цій справі.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шалару О. І. у судовому засіданні підтримав вищевказану заяву та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Терновий Р. Б. у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про забезпечення позову. Звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність зазначених представником позивача ризиків.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Садівський М. А. у судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Ознайомившись із вищевказаною заявою, заслухавши доводи представників сторін, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії, що передбачено п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06.05.2025 року у справі № 761/28569/24.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що у разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. Водночас обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Установлено, що позивач ОСОБА_1 , серед іншого, просить визнати за нею право власності на 1/2 земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1056 га та 0,0952 га з кадастровими номерами :01:001:0395, :01:001:1005, що залишилися після смерті ОСОБА_3 .

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірні земельні ділянки та заборони вчиняти будь-які дії із ними мотивована тим, що відповідач ОСОБА_2 передала зазначені вище земельні ділянки в оренду ТОВ «Мрія Фармінг Карпати».

Як видно зі змісту інформаційних довідок № 424288889, № 424288952 та № 424288901 від 26.04.2025 року, що є у матеріалах спадкової справи № 41/2025 щодо спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спірні земельні ділянки перебувають в оренді ТОВ «Мрія Фармінг Карпати» на підставі укладеного з ОСОБА_3 договору оренди землі № 476 від 14.03.2017 року. Строк оренди 25 років, тобто до березня 2042 року.

Окрім того, відповідно до вищевказаних інформаційних довідок 02.03.2018 року ТОВ «Мрія Фармінг Карпати» і ОСОБА_3 уклали додаткову угоду про заміну сторони у договорі оренди землі, а 10.03.2023 року додатковий договір.

Суд зауважує, що у заяві про забезпечення позову представник позивача не обґрунтовує, яким саме чином наявність зареєстрованого за третьою особою права оренди вказаних земельних ділянок перешкоджатиме чи унеможливлюватиме виконання рішення суду у цій справі, як і не обґрунтовує потребу у вжитті таких заходів. Водночас договір оренди спірних земельних ділянок, на який посилається представник позивача, укладений спадкодавцем ОСОБА_3 , а не відповідачем.

Саме лише посилання на те, що процесуальним законодавством передбачений певний вид забезпечення позову, припущення про вчинення відповідачем дій, що можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у цій справі, без наведення обґрунтування та без надання відповідних доказів, на переконання суду, не може слугувати підставою для задоволення вищевказаної заяви.

Отже, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 149-154, 260, 261, 352-355 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено скорочену ухвалу (вступну та резолютивну частини) або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повну ухвалу суду складено 02.03.2026 року

Суддя Ю. Г. Гудкова