Справа № 172/3239/25
Провадження № 2/172/1469/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2026 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г.

за участі: секретаря судового засідання - Глушко О.М.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Хлабистіна Д.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в сел. Васильківка справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_1 вказує, що 30.03.2022 року о 02:10 год. на залізничній колії РФ «Придніпровська залізниця» на 289 км, пікет № 8, перегону станцій Письменне-Ульянівка, біля платформи Васильківка (Васильківська ТГ Дніпропетровської області) вантажним потягом № 8608 під керуванням машиніста ОСОБА_3 та помічника машиніста ОСОБА_4 смертельно травмовано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав по АДРЕСА_1 і який є батьком позивача. Електропотяг, яким було травмовано батька позивача є джерелом підвищеної небезпеки. У зв`язку зі смертю батька позивач зазнав сильних душевних та моральних страждань, які полягали у порушенні нормальної життєдіяльності, так як позивач перебував у близьких стосунках з батьком, дуже його любив, тому відчував та відчуває сильний душевний біль від втрати близької йому людини. Останні роки потерпілий мешкав разом із позивачем за вищевказаною адресою, вони разом вели сумісний побут, утримували господарство, проводили вільний час також разом. Крім цього, у зв`язку з тим, що потерпілий отримував невелику пенсію, тому позивач повністю забезпечував батька всім необхідним, включаючи продукти, речі, медикаменти. Втративши рідну людину, у позивача порушено нормальний сон, йому часто сняться жахи, він перебуває у постійному стресі. Враховуючи той факт, що втрата близької людини є для позивача незворотною втратою, що спричинила, спричиняє і буде спричиняти йому довготривалі сильні душевні страждання, йому спричинена суттєва моральна шкода, яка потребує відшкодуванню у грошовій формі. Також звертає увагу на те, що загибель близького родича згідно з практикою Верховного Суду в будь-якому випадку вважається подією, що безумовно спричинює моральні страждання. Просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 1211200,00 грн. без стягнення податків та обов`язкових платежів.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача Боголіп Ю.В. надала суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 . Вказує, що зпостанови про закриття кримінального провадження слідує, що причиною загибелі ОСОБА_5 стало порушення останнім Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України. Враховуючи порушення самим же ОСОБА_5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, які є публічними та обов`язковими, можна дійти висновку, що загиблий усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання. Звідси слідує, що шкоду було завдано внаслідок саме непрямого умислу загиблого, а тому в порядку ч. 5 ст. 1187 ЦК України на АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню. Враховуючи закриття кримінального провадження через відсутність будь-яких порушень з боку машиністів, чий електровоз здійснив наїзд і, навпаки, провину самого загиблого, яка полягає в недотриманні Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, розмір моральної шкоди має бути суттєво зменшений, якщо суд дійде висновку про обґрунтованість позовних вимог. Адже присудження на користь позивача 1211200 грн., не відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості, а також балансу інтересів відповідача, який за відсутності вини повинен нести тягар відповідальності.

Представник позивача надав відповідь на відзив.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

30.03.2022 року о 02:10 год. на залізничній колії РФ «Придніпровська залізниця» на 289 км, пікет № 8, перегону станцій Письменне-Ульянівка, біля платформи Васильківка (Васильківська ТГ Дніпропетровської області) вантажним потягом № 8608 під керуванням машиніста ОСОБА_3 та помічника машиніста ОСОБА_4 смертельно травмовано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказана подія внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2022 року та розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0000040.

Згідно із протоколом оперативної наради при начальнику локомотивного депо Нижньодніпровськ-Вузол «Придніпровська залізниця» від 30.03.2022 року у випадку аварії, трамування сторонньої особи, що трапилася 30.03.2022 на 289 км ПК 9 перегну Письменна-Ульянівка з поїздом № 8608 при електровозі ВЛ11м6-501 вини працівників локомотивного депо Нижньодніпровськ-Вузол не вбачати, дії локомотивних бригад у складі машиніста електровозу ОСОБА_3 та помічника машиніста електровоза ОСОБА_4 , який виконував обов`язки помічника машиніста електровоза, визнати вірними.

Відповідно до висновку експерта № 51-2022 р «Е» від 29.04.2022 року смерть потерпілого ОСОБА_5 настала від сумісної тупої травми тіла, що ускладнилось розвитком шоку. При експертизі трупа виявлено сумісну тупу травму голови, тулубу та кінцівок - садна та рани на обличчі, крововиливи в м`які покриви голови, перелом кісток основи та склепіння черепу, крововиливи під тверду та м`які мозкові оболонки, у речовину головного мозку, крововилив в м`які тканини грудної клітини, часткові ампутації обох передпліч, садна та рани на тулубі та кінцівках. Тілесні ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмету, що володів значною масою, якими могли бути елементи рейкового транспорту. Всі тілесні ушкодження виявлені у потерпілого знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Враховуючи відомі обставини справи та характер тілесних ушкоджень, не виключена можливість їх утворення внаслідок рейкової травми. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень найвірогідніше потерпілий в момент первинного контакту був звернутий передньою поверхнею до травмую чого предмету.

Постановою слідчого від 30.05.2022 року встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 був помічений машиністами вантажного потягу № 8608 раптово приблизно за 200 м до електровоза, потерпілий йшов посередині колії, в габариті слідування поїзда, не реагуючи на подачу звукових сигналів малої та великої гучності. При слідуванні поїзда по зеленому вогню локомотивного світлофора зі швидкістю 50 км/год машиністом було негайно застосовано екстрене гальмування, з постійною подачею піску та звукових сигналів, на які ОСОБА_5 не реагував, тим самим запобігти наїзду на людину не вдалося.

З постанови слідчого від 30.05.2022 року вбачається, що в діях машиніста ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України не має, а сама подія трапилася внаслідок не дотримання правил на залізничних коліях пішоходом ОСОБА_5 , у зв`язку з чим старший слідчий СВ ВП № 1 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області своєю постановою від 31.05.2022 року закрив кримінальне провадження № 0000040 від 30.03.2022 року за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі статтею 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Статтею 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що право кожного на життя охороняється законом.

Підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують безпеку життя і здоров`я громадян, які користуються його послугами, а також безпеку руху поїздів, охорону навколишнього природного середовища згідно з чинним законодавством України. Безпека руху поїздів - це комплекс організаційних і технічних заходів, спрямованих на забезпечення безаварійної роботи та утримання в постійній справності залізничних споруд, колій, рухомого складу, обладнання, механізмів і пристроїв (частини перша-друга статті 11 Закону України «Про залізничний транспорт»).

Пунктом 100 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року № 457, передбачено, що залізниці повинні забезпечувати потреби населення у пасажирських перевезеннях, безпеку користування залізничним транспортом, необхідні зручності, якісне обслуговування пасажирів на вокзалах і в поїздах, своєчасне перевезення і збереження багажу і вантажобагажу.

У той же час Правилами безпеки громадян на залізничному транспорті України, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року № 54, заборонено підходити ближче ніж на 0,5 метра до краю платформи після оголошення про подачу або прибуття поїзда до його повної зупинки; сидіти на краю посадкової платформи, перону; знаходитись на об`єктах залізничного транспорту в стані алкогольного сп`яніння (пункти, 2.16, 2.19, 2.20).

Відповідно до статті 23 ЦК України кожна особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою зокрема щодо членів її сім`ї.

За змістом статті 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Крім того слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України застосовуються тоді, коли шкоду завдано джерелом підвищеної небезпеки.

Сторонами не оспорювалося, що рухомий потяг (залізничний рухомий склад) створює підвищену небезпеку для осіб, які перебувають поблизу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зазначено, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого необхідно розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид, умисний злочин).

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються у випадках завдання шкоди майну, а також ушкодженням здоров`я фізичній особі. Підставою для цього може бути груба необережність потерпілого, наприклад перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо.

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дій, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Встановивши, що причиною загибелі ОСОБА_5 стали травми, завдані внаслідок зіткнення з потягом, які були спричинені джерелом підвищеної небезпеки у зв`язку зі здійсненням експлуатації останнього (за недоведеності умислу потерпілого або існування обставин непереборної сили), суд приходить до висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності з відшкодування моральної шкоди, завданої сину загиблого - ОСОБА_2 .

При цьому, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, яка пов`язана з глибокими емоційними переживаннями та моральними стражданнями через передчасну смерть батька, порушення укладу її життя. Факт загибелі ОСОБА_5 є безумовним свідченням спричинення позивачу глибоких моральних страждань.

З урахуванням відсутності доказів порушення працівниками залізниці правил безпеки руху або експлуатації транспорту, глибини та тривалості моральних страждань позивача, зважаючи на наявність грубої необережності самого потерпілого ОСОБА_5 , який порушив Правила безпеки громадян на залізничному транспорті України, а також принципів розумності, пропорційності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру моральної шкоди, який визначено позивачем.

Щодо відрахування з присудженої позивачу до стягнення суми моральної шкоди податків та зборів, суд зазначає таке.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Відповідно до пп. «А» п.164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України (в редакції з 23 травня 2020 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України.

Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку (в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати) та відповідно підлягають оподаткуванню, однак крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Аналогічні правові позиції були викладені Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року по справі № 180/683/13-ц та у постанові від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21.

За таких обставин суд доходить висновку, що моральна шкода, завдана смертю людини не є об`єктом оподаткування доходу платника податку.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю частково з підстав вказаних вище.

Щодо вирішення судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються від сплати судового збору - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

1. Позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» () в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок без стягнення податків та обов`язкових платежів.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» () в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» () на користь держави судовий збір за подання позивачем позову до суду в сумі 1211,20 грн.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк