Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

610/808/24 2/610/15/2026 04 березня 2026 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

судді: Стригуненка В.М.

за участю

секретаря: Ворони І.О.,

розглянувши в місті Балаклія Ізюмського району Харківської області у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Харківського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и в:

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 12754,62 гривень та судовий збір.

На обґрунтування позову зазначає про те, що на підставі звернення відповідача 18.01.2022 їй надано статус безробітної та призначена допомога по безробіттю з 18.01.2022 по 16.09.2022. Внаслідок обміну інформацією з Державною прикордонною службою України встановлено, що відповідач перетинала кордон з Україною 07.05.2022 та перебувала за кордоном більше 30 календарних днів в період перебування на обліку в центрі зайнятості, але не повідомила про це. Реєстрацію відповідача, як безробітної, припинено 22.12.2022 в зв`язку з встановленням факту подання недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітної та призначення виплати, що мав місце потягом періоду реєстрації. Отже, відповідач внаслідок невиконання своїх обов`язків щодо повідомлення центр зайнятості про перебування за кордоном понад 30 календарних днів, з метою отримання коштів, незаконно отримала допомогу по безробіттю за період з 06.06.2022 по 16.09.2022 в сумі 12754,62 гривень, чим завдала збитків державній службі зайнятості на вказану суму, яка на момент подання позовної заяви не повернута, тому підлягає стягненню з відповідача у судовому порядку (а.с. 2-4).

Представник позивача просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала (а.с. 140-141).

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 41), однак на пошту за отриманням судової повістки, копії позову з доданими до нього документами і в судове засідання не з`явилась (а.с. 138-139), причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, поважності неявки не убачається.

09.05.2025 та 19.05.2025 відповідача подала до суду заяви, в яких просила долучити до матеріалів справи документи на підтвердження перетину нею кордону та зазначала, що перетнула білорусько-польський кордон 17.09.2022 у зв`язку із загрозою життю, тобто після припинення виплати їй допомоги (а.с. 64, 73), що свідчить про незгоду з доводами, викладеними в позовній заяві, і як наслідок, невизнання позову.

Тому суд ухвалив провести розгляд справи у звичайному порядку, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача у розгляді справи.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

17.01.2022 Ізюмською філією Харківського обласного центру зайнятості щодо ОСОБА_1 створено персональну картку № НОМЕР_3 , де в графі «Інформація про останній вид зайнятості» було зазначено, що вона працювала на посаді молодшої медичної сестри в ТОВ "СФК" до 13.01.2022. Також в картці зазначено, що вона раніше була зареєстрована у центрі зайнятості з 03.11.2020 до 01.12.2020 (а.с. 5, 6-7).

18.01.2022 ОСОБА_1 звернулась до Балаклійської філії Харківського обласного центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю з 18.01.2022. Вона повідомила, що через відсутність роботи вона не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі по забезпеченню себе роботою самостійно, пенсію на пільгових умовах та за вислугою років не призначено. З правами та обов`язками безробітного ознайомлена, а також з відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг. Крім того, ознайомлена з умовами і тривалістю призначення допомоги по безробіттю. Вказане відповідач підтвердила своїм підписом (а.с. 8, 9).

В індивідуальному плані працевлаштування безробітного від 18.01.2022, підписаного відповідачем ОСОБА_1 , у п. 4.2.7 вказано, що відповідач зобов`язується інформувати Центр зайнятості протягом 3 робочих днів про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного, у разі необхідності та відповідно до законодавства повертати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг, що передбачено ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`зкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (а.с. 24-25).

У Додатку 2 до Індивідуального плану працевлаштування безробітного, підписаного відповідачем, у п. 4 ч. 2 зазначено, що зареєстровані безробітні зобов`язані у разі виїзду за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, повідомити про це Центр зайнятості (а.с. 26).

З витягу Харківського обласного центру зайнятості з наказів про прийняті рішення по ОСОБА_1 вбачається, що наказом від 18.01.2022 № НТ220118 ОСОБА_1 надано статус безробітного з 18.01.2022, наказом від 18.01.2022 № НТ220118 - призначено допомогу по безробіттю з 18.01.2022 по 16.09.2022, наказом від 18.01.2022 № НТ220118 - розпочато виплату допомоги по безробіттю, наказом від 20.09.2022 № НТ220920 - припинено виплату допомоги по безробіттю, наказом від 22.12.2022 № НТ221222 - припинено реєстрацію безробітного з 20.12.2022 у зв`язку з встановленням факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації відповідно до абз. 18 п.п. 1 п. 30 Порядку, наказом від 22.12.2022 № НТ221222 - повернути кошти у встановленому порядку, відповідно до ч. 3 ст. 36 ЗУпЗДССВБ, з 06.06.2022 по 16.09.2022, сума боргу 12754,62 грн (а.с. 27).

Позивач до позовної заяви додав Додаток 1 до персональної картки ОСОБА_1 - відвідування центру зайнятості/філії центру зайнятості, надання послуг, рекомендації щодо сприяння працевлаштуванню з 17.01.2022 до 20.12.2022, з якого вбачається, що з 18.01.2022 до 18.02.2022 ОСОБА_1 особисто з`являлась до центру зайнятості для підбору роботи, консультації з працевлаштування, а з 17.03.2022 по 20.12.2022 з відповідачем вже зв`язувались телефонним зв`язком, тобто в телефонному режимі проводили консультації з працевлаштування, відповідач підтверджувала намір шукати роботу та перебувати на обліку (а.с. 10-11, 12-16, 17-20).

З Додатку 4 - нарахування допомоги по безробіттю та платежі встановлено, що ОСОБА_1 нараховувалась допомога по безробіттю та платежі з 18.01.2022 до 16.09.2022 в загальній сумі 12754,62 грн (а.с. 21-23).

Згідно з супровідним листом віл 07.12.2022 Харківського обласного центру зайнятості вбачається, що заступник директора О. Захуцька повідомила директорів БЦЗ/філій ХОЦЗ, що Державна прикордонна служба України надала інформацію щодо перебування зареєстрованих безробітних за кордоном станом на 28.10.2022 (а.с. 71).

Відповідно до вказаної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 виїхала з України 07.05.2022, а в`їхала 28.10.2022, перебувала за кордоном 175 днів, потім виїхала 29.10.2022, а в`їхала 04.11.2022, виїхала 20.11.2022 і знову в`їхала в Україну 05.12.2022 (а.с 28, 72).

За інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 21.04.2025, наданою відповідачкою, за наявною у їхній базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України в період з 07.05.2022 по 20.12.2022, ОСОБА_1 перетнула державний кордон України 04.11.2022 в напрямку в`їзду з України, а 20.11.2022 знову виїхала з України. Іншої інформації немає. Зазначили, що з 24.02.2022 з початком військової агресії РФ проти держави Україна в залежності від обставин, що склалися приймались рішення щодо спрощення прикордонного контролю, зокрема, під час виїзду за кордон дітей та жінок могло передбачати лише проставлення спеціальних відміток в паспортних та інших документах громадян України без внесення інформації про таких осіб до бази даних (а.с. 65).

З наданої відповідачкою копії її паспорту для виїзду за кордон, відповідно до наявних у ньому відміток, вона виїздила з України 18.09.2022, а здійснювала в`їзд 03.11.2022 та 29.04.2023 (а.с. 74).

Згідно з актом від 20.12.2022 № 14 про розслідування страхових випадків та обґрунтування виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та Закону України "Про зайнятість населення" встановлено, що ОСОБА_1 статус безробітної отримала 18.01.2022, припинено виплату допомоги по безробіттю (закінчення строку виплати) з 17.09.2022. Згідно з інформацією Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 виїхала за кордон 07.05.2022 та повернулась до України 04.11.2022, тобто перебувала за кордоном більше 30 днів, про що не було повідомлено спеціаліста центру зайнятості. За висновком - згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виявлено порушення недотримання рекомендацій спеціалістів ЦЗ при перетині кордону та перебування за кордоном більше 30 днів, про що не було повідомлено спеціаліста центру зайнятості.

15.09.2023 Харківським обласним центром зайнятості видано наказ № 935, згідно якого прийнято рішення щодо вжиття заходів по поверненню коштів, виплачених ОСОБА_1 як допомога по безробіттю за період з 06.06.2022 по 16.09.2022, в сумі 12754,62 грн (а.с. 30).

19.09.2022 відповідачу направлявся лист-претензія з вимогою протягом 15 календарних днів з дня отримання цього листа повернути безпідставно виплачене матеріальне забезпечення на випадок безробіття у сумі 12754,62 грн за період з 06.06.2022 по 16.09.2022 (а.с. 31, 32).

Наказом Харківського обласного центру зайнятості від 15.12.2022 № 859 на підставі наказу Міністерства економіки України від 02.11.2022 № 4325 "Про утворення філій регіональних центрів зайнятості Державного центру зайнятості" створено Ізюмську філію Харківського обласного центру зайнятості (а.с. 36).

Згідно з частиною 2 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус зареєстрованого безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам у день подання ними особистої заяви про надання статусу зареєстрованого безробітного до будь-якого обраного ними територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від наявності або відсутності у таких осіб задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування).

Відповідно до пункту 4 частини 2, частини 3 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані: протягом трьох робочих днів інформувати кар`єрного радника про: виїзд за межі України; обставини, які є підставою для припинення реєстрації, визначені частиною 1 статті 45 цього Закону. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється за умов, що перелічені в частині 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення».

Пунктами 7, 7-1 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: невідвідування без поважних причин територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом 30 робочих днів з дня, наступного за днем прийняття ним рішення про таке відвідування; не підтвердження без поважних причин будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними, наміру перебування у статусі зареєстрованого безробітного протягом 30 робочих днів з дня, наступного за днем останнього підтвердження (відвідування) (під час дії надзвичайного або воєнного стану, карантину, у разі виникнення надзвичайної ситуації).

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття врегульовані Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон № 1533- ІІІ).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону № 1533-ІІІ загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону № 1533-ІІІ виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: 1) працевлаштування безробітного; 2) поновлення безробітного на роботі за рішенням суду; 3) вступу до закладу освіти на навчання з відривом від виробництва; 4) відрахування із закладу освіти; 5) призову на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу; 6) набрання законної сили вироком суду про позбавлення волі безробітного або направлення його за рішенням суду на примусове лікування; 7) призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку; 8) призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості; 9) подання письмової заяви про бажання здійснювати догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку; 10) подання письмової заяви про відмову від послуг державної служби зайнятості; 11) зміни місця проживання; 12) закінчення строку їх виплати; 13) зняття з обліку за невідвідування без поважних причин державної служби зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про виплату допомоги по безробіттю (крім періоду дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб); 14) відмови безробітного від двох пропозицій підходящої роботи або від двох пропозицій проходження професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості, у тому числі осіб, які вперше шукають роботу та не мають професії (спеціальності); 15) відмови від роботи за спеціальністю, професією, набутою після професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості; 16) смерті безробітного.

Судом встановлено, що 18.01.2022 відповідач звернулась до позивача із заявою про надання статусу безробітного та того ж дня її було ознайомлено із правами та обов`язками зареєстрованих безробітних , що підтверджується власноручним підписом відповідача.

21 квітня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування сфер зайнятості та загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття під час дії воєнного стану", який набув чинності 07 травня 2022 року.

Зазначеним законом доповнено розділ VIII "Прикінцеві положення" пунктом 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", зокрема абзацом 15 такого змісту "виплата допомоги по безробіттю припиняється з підстав, визначених статтею 31 цього Закону, а також у разі перебування безробітного за кордоном понад 30 календарних днів".

Згідно з частиною другої, третьої статті 36 Закону № 1533-ІІІ, яка визначає права, обов`язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Аналіз зазначеної норми дозволяє зробити висновок, що для стягнення виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі тільки за таких умов: невиконання нею своїх обов`язки та зловживання ними.

Розглядаючи поняття розумності та добросовісності як принципів здійснення суб`єктивних цивільних прав необхідно враховувати, що розумною є поведінка особи, яка діє у межах, не заборонених їй договором або актами цивільного законодавства. Виходячи із аналізу норм, закріплених у ЦК України, поняття «добросовісність» ототожнюється із поняттям «безвинність» і навпаки, «недобросовісність» із «виною». Такий висновок випливає із того, що за діяння, якими заподіяно шкоду внаслідок недобросовісної поведінки, може наступати відповідальність, а оскільки обов`язковим елементом настання відповідальності, за загальним правилом, є вина, то такі діяння є винними.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положеннями ст. 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17, прийнятої до розгляду Об`єднаною палатою з метою єдності судової практики щодо розуміння та тлумачення частини третьої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Виходячи з аналізу вказаних норм закону, повернення допомоги по безробіттю можливо у випадках, коли особа навмисно подала недостовірні відомості, тобто в діях зазначеної особи має бути наявний прямий умисел, тобто намір ввести в оману орган державної влади.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц дійшла аналогічних висновків щодо тлумачення статті 1215 ЦК України та зазначила, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріали справи не містять даних про те, що відповідача було проінформовано про вказані зміни у законодавстві, що виключає недобросовісність дій останньої.

Окрім того, суд зауважує, що абзац двадцять восьмий пункту 5-2 розділу XI Закону України «Про зайнятість населення», яким внесено зміни у Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а саме вказано, що реєстрація безробітного у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з підстав, визначених частиною першою статті 45 цього Закону, а також з 31 календарного дня від дня перетину зареєстрованим безробітним державного кордону України у разі безперервного перебування ним за кордоном понад 30 календарних днів, викладено в редакції Закону № 2622-IX від 21.09.2022.

Крім того, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з метою заволодіння коштами Фонду ОСОБА_1 приховала факт знаходження за кордоном більше 30 календарних днів в період перебування на обліку в Балаклійській районній філії Харківського обласного центру зайнятості.

Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1 і 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підтвердження перебування відповідача за кордоном більше 30 календарних днів, а саме з 07.05.2022 до 28.10.2022, позивачем було надано лише документ під назвою -інформація Державної прикордонної служби України, підписаний директором Ізюмської філії Харківського обласного центру зайнятості Ю. Бережною, що свідчить про те, що ця довідка складена позивачем в односторонньому порядку, на власний розсуд.

У супровідному листі до вказаної інформації вказано, що її надала Державна прикордонна служба України, хоча вона не підтверджена Державною прикордонною службою України, відсутні відомості про її надання саме ними.

Тобто походження та достовірність такої інформації позивачем не підтверджено. Цей доказ суд визнає неналежним і недостовірним, оскільки Харківський обласний центр зайнятості не є володільцем інформації щодо перетину державного кордону України, він не може її надавати від свого імені без підтвердження її належним володільцем - Державною прикордонною службою України

Натомість за інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 21.04.2025, долученою відповідачем, в період з 07.05.2022 по 20.12.2022 ОСОБА_1 перетнула державний кордон України 04.11.2022 в напрямку в`їзду з України, а 20.11.2022 знову виїхала з України, інші дані щодо перетину відповідачем кордону відсутні.

Тобто інформація, надана позивачем, начебто отримана від Державної прикордонної служби України, самою Дерприкордонслужбою не підтверджується, як і наданою відповідачем копією її закордонного паспорту.

Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт перебування відповідача за кордоном у вказаний позивачем період понад 30 днів до припинення виплати допомоги по безробіттю, позивачем не надано.

Таким чином, позивачем не доведено, факт незаконного отримання ОСОБА_1 нарахованої та виплаченої їй допомоги по безробіттю, внаслідок чого відсутні правові підстави для повернення вказаних коштів, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Внаслідок відмови в задоволенні позову судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

Повністю відмовити в позові.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Харківський обласний центр зайнятості, місцезнаходження: 61068, м. Харків, вул. Громадського Олега, буд. 1А, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Суддя Стригуненко В.М.