Провадження №: 2/752/1954/26
УХВАЛА

про повернення зустрічного позову

02.03.2026 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Кирильчук І. А.,

за участю секретаря - Сінчук І. А.,

за участю в режимі

відеоконференції представника позивача - адвоката Протопоп Юлії Андріївни,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Поліщук Світлани Юріївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, стягнення додаткових витрат на дитину, поданого в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, у якому просив визнати за ним право власності на частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62,7 кв. м та право власності на частини квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 62,8 кв. м.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 26 січня 2026 року об 11 год. 00 хв.

На підготовчому судовому засіданні - 26 січня 2026 року - протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача - адвоката Поліщук Світлани Юріївни та продовжено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву та зустрічного позову, який складає 30 календарних днів з дня постановлення ухвали.

24 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позову заяву від представника відповідача - адвоката Поліщук Світлани Юріївни.

27 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача - адвоката Протопоп Юлії Андріївни.

24 лютого 2026 року вх. № 12514 до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, стягнення додаткових витрат на дитину, у якому прохальна частина містить такі вимоги:

1)визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

2)визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

3)визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з Позивачкою - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

4)стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , половину понесених ОСОБА_1 додаткових витрат за навчання спільного сина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у приватному дитячому садочку ТОІЗ «СВІТ КІДЗ» в розмірі 283 370,67 гри. (двісті вісімдесят три тисячі триста сімдесят гривень шістдесят сім копійок) за період часу з 01.04.2019 року по 01.03.2022 рік.

Проте, вирішуючи питання про прийняття зустрічного позову до розгляду з первісним позовом судом установлено, що зустрічний позов підлягає поверненню з наступних підстав.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Крім того, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ЦПК України.

Статтею 193 ЦПК України передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Згідно статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Згідно з частиною третьою статті 175 ЦПК України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Згідно положень частини першої статті 188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, зазначеними нормами процесуального права передбачено право позивача об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

При цьому, об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки. Сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, збільшує коло учасників процесу, ускладнює розгляд та вирішення справи.

Як вбачається зі змісту зустрічного позову він містить вимоги про визнання майна особистою приватною власністю, визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, стягнення додаткових витрат на дитину.

Однак, підстави для задоволення таких вимог сторона заявника наводить різні.

Тобто, предметом зустрічних позовних вимог є вимоги, зокрема, визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та стягнення додаткових витрат на дитину, підстави щодо задоволення яких є різними від позовних вимог про визнання майна особистою приватною власністю.

Більше того, вимоги про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та стягнення додаткових витрат на дитинуне взаємопов`язані з первісними позовними вимогами ОСОБА_2 .

Таким чином, заявлені відповідачем вимоги за зустрічним позовом, за свою природою є різними за походження, не є основною та похідної щодо один одної та доводяться різними групами доказів, з огляду на підстави позову заявлені ОСОБА_1 , а отже їх розгляд в рамках даного зустрічного позову не є доречним і суперечить вимога цивільного процесуального кодексу.

Посилання представника відповідача - адвоката Поліщук Світлани Юріївни про те, що зустрічні позовні вимоги випливають із сімейних правовідносин, тому їх спільний розгляд є доцільним, суд відхиляє, оскільки вони грунтуються на різних правових підставах, мають різний предмет доказування та спосіб захисту порушених прав. Наявність у цих вимогах характеру сімейних правовідносин не впливає на правило дотримання стороною вимог щодо об`єднання позовних вимог.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадку, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

За змістом частини першої статті 188 ЦПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у частині першій статті 188 ЦПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах четвертій та п`ятій вказаної статті.

Встановлення судом наведених вище обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви відповідно до вимог пункт 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що звертаючись до суду з даним зустрічним позовом, сторона відповідача допустила порушення правил об`єднання позовних вимог, що є підставою для повернення зустрічної позовної заяви.

Керуючись статтями 43, 175, 185, 188 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, стягнення додаткових витрат на дитину, поданий в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя - повернути особі, яка його подала.

Роз`яснити заявнику, що повернення зустрічного позову не перешкоджає повторному зверненню до суду, з урахуванням викладеного в даній ухвалі.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала складена 02 березня 2026 року .

Суддя І. А. Кирильчук