Справа № 351/359/22
Провадження № 22-ц/4808/205/26
Головуючий у 1 інстанції Сегін І. Р.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
У Х В А Л А

03 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Баркова В. М., Максюти І. О.,

секретаря Шемрай Н. Б.,

за участю відповідача приватного нотаріуса Білоконя В. С.,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бунича Р. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про призначення експертизи у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу Білоконя Василя Станіславовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Перша Снятинська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скарг ою представника ОСОБА_2 - адвоката Дяківа Дмитра Івановича на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2025 року,

в с т а н о в и в:

У березні 2022 року адвокат Сагайдак В. В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Перша Снятинська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Снятинського районного нотаріального округу Білоконь В. С., про визнання заповіту недійсним.

Позов обґрунтовано тим, що 06 листопада 2020 року тітка позивачки ОСОБА_3 заповіла позивачці все належне їй майно, де б воно не було з чого б не складалося.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 82 роки тітка позивачки померла. Після її смерті позивачка звернулася до Першої Снятинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. З відповіді державного нотаріуса від 29 жовтня 2021 року їй стало відомо, що 30 червня 2021 року тітка позивачки заповіла все своє майно відповідачу. Заповіт на ім`я відповідача посвідчено приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Білоконь В. С.

Позивачка вважає вказаний заповіт недійсним з огляду на таке.

На час складання спірного заповіту тітці позивачки виповнилося 82 роки. В останні роки в неї розвивався віковий склероз і почастішали випадки несприйняття дійсних подій, часто проявлялася агресивна поведінка до оточуючих людей, часто марила, систематично проявлялися шизоафективні розлади. Внаслідок цього, ще за рік до смерті, вона перебувала на обстеженні у невропатолога та психіатра, сімейного лікаря. Однак спроби поліпшити її психічний стан позитивного результату не мали.

На момент складення заповіту на користь відповідача у ОСОБА_3 спостерігався процес психічного розладу. Згідно огляду сімейного лікаря ОСОБА_3 , що відбувся 02 червня 2021 року, лікарем рекомендовано звернутися останній до психіатра. Окрім того, ОСОБА_3 мала хворобу з діагнозом К86 Гіпертонія неускладнена, що проявлялася у формі марення, сильним головним болем, втрачанням рівноваги, порушенням пам`яті, роздратованою поведінкою. Зазначене в сукупності, на думку позивачки, свідчить що ОСОБА_3 не могла усвідомлювати та розуміти значення своїх дій, її волевиявлення на підписання спірного заповіту не було вільним і не відповідало її волі.

Окрім того, у позивачки є об`єктивні сумніви з приводу того, що саме ОСОБА_3 самостійно підписувала заповіт, що посвідчений приватним нотаріусом Білоконь В. С. 30 червня 2021 року, оскільки остання на момент складання заповіту мала проблеми із триманням кулькової ручки у руці через сильне тремтіння обох рук.

Враховуючи викладене, представник позивачки просив суд визнати недійсниим заповіт ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , посвідчений 30 червня 2021 року приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Білоконь В. С. Стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2022 року змінено процесуальний статус приватного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу Білоконя В. С. з третьої особи на співвідповідача.

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Сагайдак В. В., до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу Білоконя В. С., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Перша Снятинська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування рішення суд зазначив, що позивачкою не наведено достатніх підстав для визнання заповіту, складеного 30 червня 2021 року, недійсним, оскільки такий заповіт відповідає вимогам законодавства щодо його форми та порядку посвідчення.

Доводи позивачки про те, що ОСОБА_3 не могла особисто скласти та підписати оскаржуваний заповіт суд відхилив, з огляду на те, що призначену судом посмертну судово-почеркознавчу експертизу у справі, яка би могла об`єктивно підтвердити такі обставини, не було проведено, оскільки порівняльний матеріал (вільні зразки почерку ОСОБА_3 ), необхідний для проведення експертизи на адресу експерта не надходив, оплата за проведення експертизи не здійснена.

Щодо доводів позивачки про наявність у померлої ОСОБА_3 психічних відхилень та її нездатність усвідомлювати значення своїх дій на момент посвідчення заповіту, суд зазначив, що під час розгляду справи вони не знайшли свого підтвердження, оскільки відсутні будь-які належні, допустимі та вагомі докази психічних розладів останньої.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Дяків Д. І. на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції проігнорував заявлене представником позивачки - адвокатом Сагайдаком В. В. клопотання про проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, яка є обов`язковою для визначення психічного стану особи. В ухвалі суду першої інстанції від 03 жовтня 2022 року суд нібито відмовив у проведенні посмертної судово-психіатричної експертизи, проте в мотивувальній частині ухвали суд навів обґрунтування щодо відмови у проведенні судово-почеркознавчої експертизи, що свідчить про неповне та необ`єктивне з`ясування судом обставин справи.

Враховуючи викладене, представник ОСОБА_2 - адвокат Дяків Д. І. просив суд призначити у справі посмертну судово-психіатричну експертизу для вирішення питання про можливість усвідомлювати ОСОБА_3 значення своїх дій та керувати ними на момент складення заповіту від 30 червня 2021 року, на вирішення якої поставити наступні запитання: - Чи усвідомлювала ОСОБА_3 значення своїх дій на момент посвідчення 30 червня 2021 року приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Білоконь В. С. заповіту від її імені, зареєстрованого в реєстрі за № 808? - Чи могла ОСОБА_3 керувати своїми діями на момент посвідчення 30 червня 2021 року приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Білоконь В. С. заповіту від її імені, зареєстрованого в реєстрі за № 808?

Проведення експертизи просив призначити в Івано-Франківському відділенні амбулаторних судово-психіатричних експертиз.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, були повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи.

У судовому засіданні відповідач приватний нотаріус Білоконь В. С. щодо задоволення клопотання покладається на розсуд суду.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Бунич Р. М. заперечив щодо призначення експертизи, вважає, що позивач зловживає процесуальними правами, оскільки в задоволенні цього клопотання в суді першої інстанції було відмовлено. Крім того, в подальшому під час розгляду справи позивач уже не підтримував цього клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши учасників справи, вивчивши письмові матеріали справи, апеляційний суд вважає за необхідне задоволити заявлене клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи у справі.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За вимогами статті 225 ЦК України правочин, якій дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.

Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2011 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Згідно зі статтею 105 ЦПК України, призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Як роз`яснено у п. 14 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року N 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності.

Встановлення неспроможності особи в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними такого стану на момент вчинення заповіту відбувається з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Аналогічний висновок зроблений в постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 523/14606/13-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 161/17119/16-ц, від 05 вересня 2018 року у справі №278/4583/13-ц.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

У справі, яка переглядається, апеляційним судом встановлено, що у поданому до суду першої інстанції позові представник позивачки - адвокат Боднарук М. С. клопотав про проведення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи для вирішення питання про можливість усвідомлювати ОСОБА_3 значення своїх дій та керувати ними та момент складення заповіту. Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2022 року у задоволенні клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи відмовлено. У мотивувальній частині вказаної ухвали суд зазначив, що представник позивачки необхідних для проведення почеркознавчої експертизи зразків підпису ОСОБА_3 суду не надав, клопотання про витребування документів, які містять взірці підпису, а також оригіналу заповіту не заявляв, що унеможливлює вирішення заявленого ним клопотання.

За таких обставин вказане дає підстави для висновку про те, що, відмовляючи у задоволенні клопотання про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи, суд фактично надав оцінку обставинам, які стосуються можливості проведення іншого виду експертного дослідження - почеркознавчої експертизи, та обґрунтував свою відмову підставами, що не мають правового зв`язку з предметом заявленого клопотання. За таких умов суд першої інстанції фактично не розглянув по суті заявлене стороною позивачки клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Отже, з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи і ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, враховуючи, що обов`язком суду є сприяння учасникам справи у реалізації їхніх процесуальних прав, а також беручи до уваги, що предметом розгляду у цій справі є вимога про визнання заповіту недійсним, при цьому позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, доводами про те, що волевиявлення заповідачки не було вільним та не відповідало її внутрішній волі у зв`язку з її можливою нездатністю усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також з огляду на те, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства призначення експертизи є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї зі сторін у разі необхідності встановлення психічного стану особи, суд уважає за необхідне задовольнити подане клопотання та призначити у справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити таке питання: Чи усвідомлювала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , значення своїх дій та чи могла керувати своїми діями на момент оформлення та посвідчення заповіту від її імені 30.06.2021 приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Білоконь В. С., зареєстрованого в реєстрі за № 808?

Проведення судово-психіатричної експертизи апеляційний суд уважає за необхідне доручити експертам Івано-Франківської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (76014, м. Івано-Франківськ, вул. Медична, 15).

У відповідності до вимог пункту 5 частини першої статті 252 та пункту 9 частини першої статті 253 ЦПК України суд може за заявою особи, яка бере участь у справі, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи на час її проведення.

З огляду на викладене та враховуючи, що для проведення експертизи потрібен час, колегія суддів дійшла висновку про зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.

Керуючись статтями 103, 104, 108, 252, 381 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Дяківа Дмитра Івановича про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи у справі задоволити.

Призначити у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу Білоконя Василя Станіславовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Перша Снятинська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним:

Чи усвідомлювала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , значення своїх дій та чи могла керувати своїми діями на момент оформлення та посвідчення заповіту від її імені 30.06.2021 приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Білоконь В. С., зареєстрованого в реєстрі за № 808?

Проведення посмертної судово-психіатричної експертизи доручити експертам Івано-Франківської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (76014, м. Івано-Франківськ, вул. Медична, 15).

Витрати за проведення експертизи поставити на позивача у справі.

Попередити експерта (ів) про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок експерта та за відмову експерта без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Покласти на експерта (ів) обов`язок визначити день та час проведення експертизи та забезпечити виклик до експертної установи всіх учасників експертизи. У випадках неявки учасників експертизи до експертної установи у визначений експертом день і час, зобов`язати експерта направити суду докази про отримання ними викликів експерта.

Роз`яснити сторонам зміст статті 109 ЦПК України, якою передбачено, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Направити для проведення експертизи матеріали цивільної справи № 351/359/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу Білоконя Василя Станіславовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Перша Снятинська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним та копію цієї ухвали.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак в частині зупинення провадження в справі може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту.

Повний текст ухвали складено 06 березня 2026 року.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин

Судді: В. М. Барков

І. О. Максюта