Справа № 368/499/25
Рішення

Іменем України

"18" лютого 2026 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення по трьох договорах позик коштів на повернення позик, інфляційних втрат, 3% річних,-

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу 82 685,20 (вісімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят п`ять) гривень 20 копійок, інфляційні втрати в розмірі 2 842,50 (дві тисячі вісімсот сорок дві) гривні 50 копійок, 3 % річних згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України в розмірі 863,10 (вісімсот шістдесят три) гривні 10 копійки;

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу 41 342,60 (сорок одна тисяча триста сорок дві) гривень 60 копійок, інфляційні втрати в розмірі 1 421,25 (одна тисяча чотириста двадцять одна) гривня 25 копійок, 3 % річних згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України в розмірі 431,55 (чотириста тридцять одна) гривня 55 копійки;

Стягнути з солідарно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пропорційно суму основного боргу 124 027,80 (сто двадцять чотири тисячі двадцять сім) гривень 80 копійок, інфляційні втрати в розмірі 4 263,75 (чотири тисячі двісті шістдесят три) гривні 75 копійок, 3 % річних згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України в розмірі 1 294,65 (одна двісті дев`яносто чотири) гривень 65 копійок.

Мотивував позов тим, що між ОСОБА_1 (надалі - Позивач 1), ОСОБА_2 (надалі - Позивачем 2) та ОСОБА_5 (чоловік відповідача) та ОСОБА_3 (надалі - Відповідач) - було укладено договір позики грошових коштів в розмірі 6000 доларів США (за курсом ПБУ станом на 04.04.2025 року, який становить 41,3426 грн. за 1 долар США - сума боргу складає 248 055,60 гривень).

Щодо змісту розписок:

Борг за розпискою № 1 складає 2000 доларів США (за курсом ПБУ станом на 04.04.2025 року, який становить 41,3426 грн. за 1 долар США - сума складає 82 685,20 (вісімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят п`ять) гривень 20 копійок).

Борг за розпискою № 2 складає 1000 доларів США (за курсом НБУ станом на 04.04.2025 року, який становить 41,3426 грн. за 1 долар США -сума складає 41 342,60 (сорок одна тисяча триста сорок дві) гривень 60 копійок).

Борг за розпискою № 3 складає 3000 доларів США (за курсом НБУ станом на 04.04.2025 року, який становить 41,3426 грн. за І долар США -сума складає 124 027,80 (сто двадцять чотири тисячі двадцять сім) гривень 80 копійок).

Факт укладення договору позики, а також отримання ОСОБА_6 та ОСОБА_3 від Позивачів визначеної грошової суми підтверджується розписками, оригінали яких зберігається у Позивача 2 .

Згідно умов даної розписки, які написані ОСОБА_5 , ОСОБА_5 га ОСОБА_3 взяли в борг у ОСОБА_1 та у ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 6000,00 доларів США, які зобов`язується повернути при знятті мораторію на продаж земель сільськогосподарського призначення.

Факт передачі зазначених вище грошових коштів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 можуть підтвердити наступні свідки: - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Нещодавно, позивачам стало відомо про смерть ОСОБА_5 , який був чоловіком Відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зобов`язання за договором позики не припиняються внаслідок смерті позикодавця, оскільки не є нерозривно пов`язаним з його особою (ст.608, 1219 ЦК України).

Враховуючи, що згідно чинного законодавства України, після смерті ОСОБА_5 , спадкоємці приймають не лише майно але і борги померлого (статті 1218, 1281 Цивільного кодексу України). При цьому законодавством передбачено, що не допускається прийняття лише майна, без боргів, тобто від боргів не можливо відмовитись.

Спадкування це перехід прав та обов`язків від особи, яка померла, до спадкоємців. 1 приймаючи спадщину, ви прийняли усі права та обов`язки, що належали померлому на момент відкриття спадщини і не припинилися наслідок його смерті.

Згідно з ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

За правилом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зважаючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, тому останньою було прийнято спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , то відповідач є належною стороною в даному зобов`язанні.

Згідно спадкової справи спадкоємцем всіх прав та обовязків після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_4 .

Станом на дату подання позову борг не повернуто.

Враховуючи, що особи зазначені в розписках, отримані грошові кошти від позивачів - не повернули, а також не виконали своє зобов`язання шляхом переоформлення земельної ділянки (номер державного акту 423046 серії ЯМ) про що зазначали в розписці від 23.1 1.2017 року, Позивачі вимушені були звернутися до Відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, які вони з чоловіком отримали в борг від Позивачів.

З огляду на наведене, приходимо до вмотивованого висновку про те, що вимоги Позивачів до Відповідача за даним договором позики, як спадкоємця померлого позичальника ОСОБА_5 , є законними та обгрунтованими.

Згідно з ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або гаку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зет. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до ст 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з чим, нараховано 3% річних за борговою розпискою № 1 за період з 23.1 1.2024 року по 04.04.2024 року та становить 863,10 (вісімсот шістдесят три) гривні 10 копійки та нараховано інфляційне збільшення 2 842,50 (дві тисячі вісімсот сорок дві) гривні 50 копійок.

У зв`язку з чим, нараховано 3% річних за борговою розпискою № 2 за період з 23.1 1.2024 року по 04.04.2024 року та становить 431,55 (чотириста тридцять одна) гривня 55 копійки та нараховано інфляційне збільшення 1421,25 (одна тисяча чотириста двадцять одна) гривня 25 копійок.

У зв`язку з чим, нараховано 3% річних за борговою розпискою № 3 за період з 23.1 1.2024 року по 04.04.2024 року та становить 1 294,65 (одна двісті дев`яносто чотири) гривень 65 копійок та нараховано інфляційне збільшення 4 263,75 (чотири тисячі двісті шістдесят три) гривні 75 копійок.

Представник позивачів адвокат Масленнікова Т.М. позов підтримала та просила задоволити. Позивач ОСОБА_1 позов підтримав, після перерви не з`явився в судове засідання. Позивач ОСОБА_2 не з`явилась в судове засідання.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав відзив в якому позов не визнає та просить відмовити задоволенні позову. Мотивував наступним: Позивачі посилаються на наявність трьох необґрунтованих боргових розписок: на суму 3 000 доларів США від 23 листопада 2017 року; на суму 1 000 доларів США від 5 березня 2020 року; на суму 2 000 доларів США (без зазначення дати).

Зміст зазначених розписок зводиться, лише до таких формулювань: «берем гроші» (невиконана дія) (23.11. «позичаю» (невиконана дія) (05.03.2020), «позичив» (формальна дія вказівки на факт одержання грошових коштів) (без дати).

Зміст розписок не підтверджує приймання-передачі грошей, незважаючи на те, що всі три розписки складені нібито від імені

ОСОБА_5 грошові кошти були передані ОСОБА_5 , позикодавець обов`язково мав би визначити з позичальником термін або строк повернення боргу. Однак жодна з трьох розписок не містить цієї істотної умови.

Крім того, на момент складання зазначених розписок я був неповнолітнім: мені виповнилося відповідно 12 та 15 років.

Очевидно, що навіть у разі, якби припустити, що мій дід - ОСОБА_5 дійсно позичав вказані грошові кошти, він не став би повідомляти мене про свої особисті фінансові справи та взаємовідносини з іншими особами. Відтак мені невідомо, чи отримував ОСОБА_5 від позивачів будь-які грошові кошти.

Після смерті ОСОБА_5 не залишилося його власноручних записів, у зв`язку з чим я не маю можливості співставити почерк, що міститься у пред`явлених розписках, з почерком мого діда. До того ж, за свого життя я ніколи не бачив, як саме виглядав його почерк.

У зв`язку із зазначеним я ставлю під сумнів, шо ОСОБА_5 отримував від позивача грошові кошти, оскільки розписки є формальними та не містять посилань на свідків.

Вимоги про стягнення заборгованості є безпідставними оскільки не підтверджені належними і допустимими письмовими доказами.

Судом встановлено. Згідно розписки від 23.11.2017 року ОСОБА_5 і ОСОБА_3 беруть у ОСОБА_1 і ОСОБА_2 гроші в сумі 3 три тисячі доларів США і взамін даєм земельну ділянку 2,7 га в с. Стави номер державного акта 423046 серія ЯМ. При знятті з мораторію на продажу документи оформим пізніше. Розписка підписана вказаними чотирма особами.

Згідно розписки від 5.03.2020 року ОСОБА_5 позичає у ОСОБА_1 1000 ( тисячу) доларів США на купівлю навісного обладнання до трактора і ремонт трактора та є підпис особи.

Згідно розписки без дати написання ОСОБА_5 позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 2000 ( дві тисячі) доларів США на покупку міні трактора і обладнання до нього та є підпис особи.

Згідно вимоги про повернення грошових коштів від 29.11.2024 року представник позивачів вимагала у ОСОБА_3 як спадкоємниці померлого чоловіка ОСОБА_5 повернути протягом 3 календарних днів з моменту отримання вимоги 6000 доларів по його і дружини розписках.

Згідно відповіді на вимогу від 25.12.2024 року ОСОБА_3 повідомила, що їй невідомо про борги чоловіка, інформація стосовно розписок, підписаних ним не надавалась їй і невідомо чи звертались до чоловіка про повернення коштів.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України передбачено:

1. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

2. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

3. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України передбачено:

1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Припис першого речення частини першої статті 1050 визнано такими, що відповідає Конституції України (є конституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 6-р(II)/2022 від 22.06.2022\

2. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України передбачено:

1. Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Згідно розписки без дати написання , що ОСОБА_5 позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 2000 ( дві тисячі) доларів США на покупку міні трактора і обладнання до нього позивачем не доведено , що грошові кошти були отримані ОСОБА_5 так як не зазначено дати отримання коштів і цієї обставини не визнають відповідачі. Тому не доведено укладення договору позики на суму 2000 ( дві тисячі) доларів США . Тому з підстав, вказаних в позові , в цій частині позов не підлягає задоволенню.

ВСС встановив (справа №6-27160св14) наступне: «…розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником певної грошової суми саме в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.»

В постанові Верховного Суду від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14ВСУ, правові позиції якого мають враховуватися іншими судами, викладено висновок що, відповідно до згаданих норм договір позики за юридичною природою є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання.

Такий по суті висновок ВСУ підтвердив і у справі №6-1967цс15. За результатами розгляду спору 11 листопада 2015 року він сформулював правову позицію, відповідно до якої на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч.2 ст.1047 ЦК може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення й дату отримання коштів.

Згідно розписки від 23.11.2017 року позивачами не доведено укладення договору позики в сумі три тисячі доларів США так як умови договору не містять обов`язку ОСОБА_5 і ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 і ОСОБА_2 таку ж суму грошових коштів, а розписка містить інформацію про надання і отримання коштів у зв`язку з наміром купити земельну ділянку. Відповідачі не довели ,що вказану розписки не підписували ОСОБА_5 і ОСОБА_3 так як не надали доказів на підтвердження вказаних обставин . Тому з підстав, вказаних в позові , в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Згідно актового запису про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно спадкової справи після смерті ОСОБА_5 . 23.04.2024 року ОСОБА_4 подав заяву приватному нотаріусу про прийняття спадщини спадкодавця який залишив заповіт на його ім`я. 23.10.2024 року ОСОБА_3 подала заяву приватному нотаріусу про відмову від належної її обов`язкової частки у спадщині після смерті чоловіка який залишив заповіт на імя ОСОБА_4 .

Згідно заповіту спадкодавця від 02.02.2023 року він заповів все своє майно і все те, що буде належати йому на день його смерті ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 29.11.2024 року видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку, частку земельної ділянки ( присадибна ділянка), земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, автомобіль.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України передбачено:

1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України передбачено:

1. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України передбачено:

1. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України передбачено:

1. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України передбачено:

1. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

2. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

3. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

4. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

23.04.2024 року , що є протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, ОСОБА_4 подав заяву приватному нотаріусу про прийняття спадщини спадкодавця який залишив заповіт на його ім`я.

23.10.2024 року , що є протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, ОСОБА_3 як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подала заяву приватному нотаріусу про відмову від належної її обов`язкової частки у спадщині після смерті чоловіка який залишив заповіт на імя ОСОБА_4 , а тому не вважається як такою, що прийняла спадщину відповідно до ст.1268ч.3 ЦК України.

Позивачі не навели обставин на підтвердження того, що спадкоємець ОСОБА_4 знав про борги спадкодавця і цієї обставини вказаний відповідач не визнає , а тому позивачі не довели про наявність у спадкоємця обов`язку повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини відповідно до положень ст.1281ч.1 ЦК України.

Відповідно до ст.1281ч.2 ЦК України кредиторові ОСОБА_1 спадкодавця по договору позики від 5.03.2020 року на суму 1000 ( тисяча) доларів США належало було пред`явити свої вимоги до спадкоємця ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно незалежно від настання строку вимоги, а саме не пізніше 29.05.2025 року . Але кредитор ОСОБА_1 пред`явити свої вимоги до спадкоємця ОСОБА_4 пізніше 29.05.2025 року , а саме 1.08.2025 року шляхом подачі в підготовчому судовому засіданні заяви про залучення співвідповідачем ОСОБА_4 з обгрунтуваннями в позовній заяві про солідарне стягнення коштів і ухвалою суду від 1.08.2025 року було задоволено заяву та направлено копію уточненої позовної заяви з додатками які отримані співвідповідачем ОСОБА_4 12.08.2025 року . Відповідач ОСОБА_4 не довів, що вказану розписки від 5.03.2020 року на суму 1000 ( тисяча) доларів США не підписував ОСОБА_5 так як не надав доказів на підтвердження вказаної обставини.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України позивач ОСОБА_1 не довів , що він як кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини 23.04.2024 року або про одержання спадкоємцем ОСОБА_4 29.11.2024 року свідоцтв про право на спадщину, що підлягає доказуванню позивачем ОСОБА_1 відповідно до положень ст.1281ч.3 ЦК України і не обгрунтовувалось конкретно конкретними обставинами позивачем при подачі позову . А тому відсутні підстави для застосування положень про право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст.1281ч.4 ЦПК України кредитор спадкодавця договору позики від 5.03.2020 року , який не пред`явив вимоги до спадкоємця, що прийняв спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Свідок ОСОБА_8 надала покази, що в жовтні 2021 року бачила, що ОСОБА_9 порахував гроші і передав гроші ОСОБА_5 і думає, що це була позика так як не знає про які ще гроші могли говорити та не знає яку суму передав. Вказані покази є припущеннями і не мають доказового значення.

В задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України відмовити в задоволенні стягнення судових витрат які понесені позивачами.

Керуючись ст.1050,1051,1049,1268,1269,1273,1281 ЦК України, ст.76, 81,263-265, 273 ч.4 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Відмовити в задоволенні стягнення судових витрат які понесені позивачами.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України. Повний текст рішення складено 27.02. 2026 року.

Суддя В.І. Кириченко