КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 370/1796/25

06 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 04 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Бізяєвої Н.О. у цивільній справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року представник позивача ТОВ «Іннова Фінанс» - Андрущенко М.В., через систему «Електронний суд» звернулось до Макарівського районного суду Київської області з вказаною позовною заявою, в якій просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Іннова Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 26 288,00 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 6 200,00 грн., сума заборгованості за процентами 16 988,00 грн., пеня - 3 100,00 грн., а також просили стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий у розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 22 серпня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» і ОСОБА_1 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № .

Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Відповідно до договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму у розмірі: 6 200 грн. 00 коп. шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки ( НОМЕР_1 ) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п. 4.1-4.2 п. 4.4 цього договору, його додатків. Основні умови договору щодо надання коштів у позику: п. 2.4. Тип кредиту - кредит; п. 2.7. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби; п. 2.5. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; п. 3.2. Дати надання кредиту: 22.08.2024 року або наступний за ним календарний день; п. 2.6.1. Стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору.

Зазначав, що на підтвердження укладення договору позики між кредитодавцем та позичальником у додатку до позовної заяви позивач додає доказ підтвердження направлення одноразового ідентифікатора для підпису договору позики № та паспорту споживчого кредиту на фінансовий номер телефону відповідача - НОМЕР_2 . Зазначені одноразові ідентифікатори вказані також у договорі позики та паспорті споживчого кредиту після його підписання сторонами.

Зазначає, що позивач, як позикодавець, свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачці грошові кошти у розмірі 6 200 грн. 00 коп.

В той же час відповідач, всупереч умовам договору позики та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 Цивільного Кодексу України свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив.

Загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання грошових коштів у позику № від 22.08.2024 року станом на дату підготовки позовної заяви включно складає 26 288 грн. 00 коп., з яких: 6 200грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 16 988 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами (6 200,00*1%*275); 3 100,00 грн. - пеня.

З урахуванням викладеного, просив суд стягнути з відповідача на користь відповідача загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 26 288 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 04 вересня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (01014, м. Київ, вул. Болсуновська,8 поверх 9, ) заборгованість у розмірі 16 988 (шістьнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» () судовий збір у розмірі 1 565,42 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Макарівського районного суду Київської області від 04 вересня 2025 року, 06 жовтня2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, таким що порушує її законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права.

Заперечує факт укладення договору, отримання кредиту та розмір заборгованості, що позивачем не підтверджено первинними бухгалтерськими документами. 3 наданих позивачем доказів неможливо дослідити електронну складову їх укладення, а саме: цілісність накладення електронних підписів у кредитному договорі, шлях та метод ідентифікації його (відповідача) в інформаційних телекомунікаційних системах кредитора при укладенні кредитного договору. В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б встановити, що відповідач прошла ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Іннова Фінанс» при вході в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через номер телефону чи електронну пошту, які б сама зазначила. Не визнаю факт заповнення формуляра заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір.

Зазначає, що позивачем не надано суду доказів проведення її ідентифікації при вході в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Анкета клієнта не містить підпису ОСОБА_1 , з форми та змісту наданої анкети клієнта щода договору позики неможлива встановити достовірність зазначених у ній обставин.

Позивачем додано до позову роздруківку Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «Іннова Фінанс», які ОСОБА_1 не підписані. Вважає, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позикодавця), яка може вносити і вносить відповідні зміни у зазначені правила.

Позивачем надано суду лише копію кредитного договору, однак не долучено виписок за кредитним договором, розрахунків заборгованості, які б підтверджували нарахування відсотків за кредитним договором та внесення ним (відповідачем) коштів в рахунок погашення кредиту.

Окрім того, відповідача не було належним чином повідомлено про вимогу дострокового повернення кредитних коштів виходячи з наступного. Адже якби отримала лист повідомлення від відповідача з вимогою про дострокове повернення кредиту, то перечитавши документи прийняла б рішення протягом 30 днів щодо повернення коштів або щодо звернення до суду з вимогою про визнання договору недійсним тощо.

Водночас у матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем письмової вимоги до відповідача про дострокове повернення кредитної заборгованості, оскільки кошти у позику надавалися строком на 360 днів.

Єдиний документ, який позивач направив відповідачці це "Опис" та "Список 04.06.25KBB", і це не вимога, а позовна заява з додатками.

Позивачу не вигідно будо направляти вимогу про дострокове повернення кредитних коштів своїм позичальникам, адже на прикладі даної справи вбачається, що якби позикодавець надіслав вимогу 05.06.2025 року, а не позов до суду цієї дати, то втратив би відсотки, які бажає отримати ще за перод рогляду справи у суді з 05.06.2025 року до 04.09.2025 року.

Відтак позивач не дотримався процедури досудового врегулювання спору та заявив позов передчасно.

Враховуючи, що право кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за споживчим кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов?язання, відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», можна дійти висновку, що у відповідачки не виник обов?язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки строк виконання позичальником свого обов?язку з повернення кредиту в сумі 8 000,00 грн припадає на останній 12 платіж 09.01.2026 року, який на час звернення ТОВ «Іннова Фінанс» до суду з цим позовом ще не настав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 серпня2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем було укладено договір про надання грошових коштів у позику № .

Вказаний договір був підписаний одноразовим ідентифікатором 8159.

Відповідно до договору позики, позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику у розмірі 6 200,00грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п.п. 4.1.-4.2. цього договору, його додатків.

Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 6 200,00 грн. відповідачу (позичальнику) підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 19957-1354-134645265 з якої вбачається, що 22.08.2024 року, о 19:43, було здійснено переказ на суму 6 200,00грн., платник- ТОВ «Іннова Фінанс», надавач платіжних послуг платника ТОВ ФК «Контрактовий дім», призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ «Іннова фінанс» поповнення картки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» співпрацює з ТОВ «Іннова фінанс», як клієнтом, на підставі договору № 160523/1 від 16.05.2023 року про надання послуг в системі EasyРау, укладення якого передбачено ч. 1,2 ст. 29 Розділу 4 «Умови надання платіжних послуг» Закону України «Про платіжні послуги».

За цим договором, відповідно до п.п. 1.1.-1.2., клієнт доручає ФК за відповідну плату здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням Реєстру виплат на користь Отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send.

Згідно п. 3.2.8 договору № 160523/1 від 16.05.2023 року ТОВ «ФК» КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» надає ТОВ «Іннова Фінанс» у разі надходження запиту (на електронну пошту ФК та іншими каналами зв`язку) документ(и), що підтверджує(ють) здійснення переказу коштів (платежу) отримувачу(ам).

Таким чином, отримувач коштів зазначений у квитанції «EasyPay» до платіжної інструкції, це отримувач на рахунок якого первісно надійшли кошти у розмірі позики, а саме: як забезпечувальний платіж на рахунок ФК. Після опрацювання ці кошти вже перерахувалися на картку позичальника відповідача, згідно із чим сформувалося призначення платежу: «кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» поповнення картки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

З розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що розмір заборгованості по основному кредиту становить 6 200,00 грн., по відсоткам - 16 988,00 грн., пеня - 3 100,00 грн.,що разом становить 26 288,00 грн.

Задовольняючичастково позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції посилався на те, що позивач звернувся до суду, не набувши права на дострокове стягнення тіла кредиту (суми позики), строк сплати якої настав лише 22.08.2025 року та передчасно заявив вимогу про його стягнення. З цієї ж підстави стягненню підлягають проценти, строк сплати яких настав відповідно до графіку платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору. А саме проценти, строк сплати яких настав 19.09.2024, 17.10.2024, 14.11,2024, 12.12.2024, 09.01.2025, 06.02.2025, 06.03.2025, 03.04.2025, 01.05.2025, та до 23.05.2025 року, тобто 275 днів прострочення. Такі проценти нараховувались, виходячи з суми позики 6200,00 грн за процентною ставкою 1 % в день. Враховуючи, що згідно умов кредитного договору загальні витрати за кредитом складаються виключно з процентів як плати за кредит. (п. 2.10.2.1.), то проценти за користування кредитом відповідають розміру денної процентної ставки 1% (п. 2.10.3.1).

З урахуванням вищезазначеного, суд першої інстанції вважає, що стягненню підлягають проценти за користування тілом кредиту (сумою позики) з 22.08.2025 року до 23.05.2025 року.

Окрім того, позивачем не не наведено ані підстав, за якими він заявляє цю вимогу, ані розрахунку цієї суми. До того ж, суд приймає до уваги положення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно якому встановлюється, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Як встановлено судом, 22 серпня2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова фінанс» та відповідачем було укладено договір про надання грошових коштів у позику № .

Вказаний договір підписано одноразовим ідентифікатором 8159.

Згідно п 2.1 договору укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт. Ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в Особистий кабінет, в порядку передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі, шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в Товаристві (в т.ч через месенджери).

Згідно п 3.1. договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 .

Договором визначені основні умови щодо надання коштів у позику:

п 2.3 Сума кредиту- 6 200,00 грн.;

п. 2.4. Тип кредиту - кредит;

п. 2.7. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби;

п. 2.5. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів;

п. 3.2. Дати надання кредиту: 22.08.2024 року або наступний за ним календарний день;

п. 2.6.1. Стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору.

У відповідності до п. 2.5 договору, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 дні(в). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору.

Згідно умов п. 2.5.1 договору у позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених договором, на підставі поданого до Товариства звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Товариство, за наявності у нього всіх необхідних можливостей, засобів і ресурсів, в тому числі з урахуванням оцінки кредитоспроможності позичальника, може направити позичальнику пропозицію щодо продовження строку кредиту. Якщо позичальник погоджується з запропонованими умовами продовження строку кредиту, позичальнику в Особистому кабінеті, стає доступним до укладання правочин щодо зміни строку кредиту, за договором. При цьому, позичальник розуміє та погоджується, що направлення Товариством вказаних пропозицій позичальнику є правом Товариства, а не обов`язком та залежить від можливостей Товариства та/або оцінки кредитоспроможності позичальника;

Тобто, сторонами було погоджені всі істотні умови договору, та вказаний договір підписаний сторонами.

Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 6 200,00 грн. відповідачу (позичальнику) підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 19957-1354-134645265 з якої вбачається, що 22.08.2024 року о 19:43 було здійснено переказ на суму 6 200,00грн., платник- ТОВ «Іннова Фінанс», надавач платіжних послуг платника ТОВ ФК «Контрактовий дім», призначення платежу:кредитні кошти від ТОВ «Іннова фінанс» поповнення картки : НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Надані позивачемдокази є належними та достатніми для висновку про виконання кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» свого обов`язку за кредитним договором.

З досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Посилання відповідача на відсутність в матеріалах справи належних доказів заборгованості за кредитним договором, які б відповідали вимогам первинних документів, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

У постанові від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17 Верховний Суд зазначив, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Квитанція до платіжної інструкції № 19957-1354-134645265 від 22 серпня 2024 року, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який є доказом перерахування коштів.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Ця норма закону втілена в п. 6.4. кредитного договору, яку позивач не дотримався, а тому не має право вимагати повернення тіла кредиту (суми позики) без застосування відповідної процедури.

Такий висновок суду відповідає висновку Великої палати Верховного Суду у справі № 638/13683/15-ц (постанова від 26 травня 2020 року) про те, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України "Про захист прав споживачів" порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 цього Закону у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. І хоча у цій справі суд виснував про застосування частини 10 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, однак і ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" вимагає дотримання певної процедури для набуття права на дострокове повернення кредиту у разі порушення його умов позичальником.

Позивач звернувся до суду, не набувши права на дострокове стягнення тіла кредиту (суми позики), строк сплати якої настав лише 22.08.2025 року та передчасно заявив вимогу про його стягнення.

Суд приймає до уваги положення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно якому встановлюється, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З огляду на зазначене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не є підставою для його скасування.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення Макарівського районного суду Київської області від 04 вересня 2025 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 04 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: