Номер апеляційного провадження 22-ц/824/7571/2026
Головуючий у суді першої інстанції Л. М. Осіпенко
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
У Х В А Л А

06 березня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., Шкоріна О.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мамаєва Дмитра Юрійовича на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 19 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги,

у с т а н о в и в :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2025 року задоволено позов ТОВ «Євро - Реконструкція».

Не погоджуючись з рішенням суду представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Мамаєв Д. Ю. подав апеляційну скаргу із пропуском строку, передбаченого ст. 354 ЦПК України, який просив поновити посилаючись на те, що повне рішення суду було вручене йому 23.12.2025. Апеляційну скаргу до суду представник відповідача подав лише 26.01.2026 у зв`язку із фактичною відсутністю електроенергії та неможливістю працювати під час повного блекауту в м. Києві, який фактично відбувся з 09.01.2026. Саме відсутність опалення та водопостачання в м. Києві за робочою адресою адвоката не дала можливість вчасно виконати ним процесуальні вимоги закону щодо апеляційного оскарження рішення суду у визначений законом строк.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 лютого 2026 року зазначені у заяві представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Мамаєвим Д. Ю. підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду визнані неповажними, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мамаєва Д. Ю. на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2025 року було залишено без руху, надано особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для подання заяви, в якій необхідно було вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду.

Електронний примірник ухвали Київського апеляційного суду від 20 лютого 2026 року доставлено до електронного кабінета адвоката Мамаєва Д. Ю. 23.02.2026 о 15:30:41, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.

На виконання вимог ухвали суду, апелянтом 04.03.2026 через «Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків, разом із клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2025 року.

Як на інші підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду апелянт посилається те, що блекаут фактично і є форс-можором який враховується саме з початку повномаштабного вторгнення РФ на території сувереної держави України, а саме відбулось саме з 9 січня 2026 року обмежене постачання електроенергії, теплопостачання та водопостачання в всьому м. Києві. Рабоче місце авдоката Мамаєва Д. Ю. за адресою АДРЕСА_1 оф. 511 було без електропостачання до 02 лютого 2026 року, без теплопостачання до 15 лютого 2026 року за наслідками чого були пошкодження мережи теплопостачання в офісних приміщеннях та температура в офісах було нижча 0 градусів тобто взагалі немали можливості працювати. За адресою проживання адвоката світло подавалось на дві годин на сутки в ночі з 02-04 години протягом січня, а саме з 09 січня 2026 року - 25 по початок лютого 2026 року. Вказав, що посилання суду на необгрунтованість відсутності електропостачання є безпідставними та неможуть йти в розрізі з судовою практикою, яка з 2022 року є сталою.

Апелянт наголошує, що пропуск строку не є навмисними діями, та просить суд врахувати стан суспільства під час агресії та намагання країни агресора довести всіх хто намагається працювати та працює в важких умовах які вони створють для всіх хто бажає знаходиться на рідній землі.

Посилається на практику ЄСПЛ, вказуючи, що суди мають уникати формалізму, який обмежує доступ до правосуддя, тому вважає, що строк пропущено з поважних підстав.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження суд виходить з наступного.

Так, відповідно дост. 354 ЦПК Українистрок на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску строку - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків оскарження рішення.

Ці причини мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення знав про своє право, ніщо об`єктивно не заважало йому звернутися до суду, але цього не було зроблено через власну недбалість, неорганізованість чи інакше подібне за суттю ставлення до права на доступ до суду. Дотримання строків оскарження є однією з ключових вимог процесуальної дисципліни.

Безпідставне поновлення строку на оскарження рішення, що набрало законної сили, є порушенням принципу правової визначеності (правовий висновок у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц).

Суд зазначає, що апелянт у заяві на виконання вимог ухвали про залишення скарги без руху фактично повторив попередні аргументи щодо воєнного стану, відключень світла, та відсутність водопостачання, які вже були визнані судом недостатніми та неповажними. Повторне наведення тих самих обставин без подання нових доказів об`єктивної непереборності перешкод протягом усього 30-денного строку не може бути підставою для зміни висновку суду апеляційної інстанції.

Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22).

Верховний Суд у постанові від 06 червня 2024 року у справі № 559/2655/23 зазначив, що застосування аварійних відключень електроенергії, тривала відсутність електропостачання також не можуть бути обґрунтованими підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки воєнний стан на території України оголошено 24 лютого 2022 року, і з цього часу відбуваються масовані ракетні обстріли російською федерацією населених пунктів України, в тому числі об`єктів критичної інфраструктури, проте такі атаки не проводяться щодня, оскільки це складний логістичний процес. Разом із цим судочинство в Україні продовжує здійснюватися у встановленому законом порядку. Не було встановлено в Україні й повного припинення роботи банківських установ, комунальних служб та/або поштового зв`язку.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 911/3513/16 зазначено, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує залежно від поважності причин пропуску строку на оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянт мав у розпорядженні повний строк для підготовки та подання скарги протягом тридцяти днів з дня вручення 23.12.2025 представнику відповідача копії рішення суду від 19.12.2025. В умовах триваючої повномасштабної агресії та систематичних атак на енергосистему України, ситуація з можливими відключеннями електроенергії та повітряними тривогами є прогнозованою та очікуваною. Такий стан речей вимагає від учасників судового процесу підвищеної процесуальної дисципліни, завбачливості та відповідального ставлення до виконання своїх обов`язків.

Встановлений статтею 354 ЦПК України тридцятиденний строк є сукупним часовим інтервалом, спеціально розрахованим законодавцем для того, щоб учасник справи мав реальну можливість підготувати обґрунтований документ та обрати найбільш сприятливий момент для його відправлення.

Позиція апелянта, згідно з якою закон не вимагає доводити перешкоди протягом усіх 30 днів, є помилковою і ґрунтується на довільному тлумаченні процесуального закону та ототожненні «своєчасності вчинення процесуальної дії» лише із останнім днем визначеного законом строку.

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Заінтересовані особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

ЄСПЛ зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Тлумачення апелянтом обов`язку щодо дотримання строку як такого, що стосується лише фінальної дати, нівелює саму суть процесуальних строків. Якщо особа свідомо не використовує переважну частину наданого їй строку за відсутності до того будь-яких перешкод, вона бере на себе ризик неможливості вчинення дії у останній момент через будь-які зовнішні чинники. Відкладення подання апеляційної скарги на останній день або останню годину строку є виключно суб`єктивним ризиком скаржника.

Твердження апелянта про екстрені відключення електроенергії не можуть бути визнані належним обґрунтуванням, адже такі відключення не мали цілодобового характеру (24/7), а отже, не позбавляли особу можливості скористатися електронними сервісами у періоди наявності живлення.

Крім того, наявність у місті Києві розгалуженої мережі «пунктів незламності» повністю спростовує доводи про непереборність енергетичних перешкод для добросовісного учасника справи.

Подання апеляційної скарги 26.01.2026 через систему «Електронний суд» свідчить про наявність у скаржника технічної можливості та засобів для вчинення цієї дії. Апелянт не обґрунтував, чому аналогічні зусилля для реалізації права на оскарження не могли бути докладені до 22.01.2026 року включно.

Щодо посилання апелянта на «надмірний формалізм» та справу ЄСПЛ «Zubac v. Croatia», колегія суддів зазначає, що встановлення процесуальних строків саме по собі не є порушенням права на доступ до суду, якщо ці обмеження є пропорційними. Процесуальний закон встановлює єдиний строк - 30 днів - і не розмежовує наслідки його пропуску на один день чи довший період. Вважати «мінімальний» пропуск формальністю означало б запровадження суб`єктивного підходу, що підриває принцип рівності всіх учасників перед законом. Кожен апелянт перебуває в умовах воєнного стану, і визнання поважною причиною відкладення дії на останній момент, коли будь-яка прогнозована обставина (як-то графік відключень) призводить до пропуску строку, легітимізувало б процесуальну недбалість.

Відкладення подання скарги на фінальні години строку є виключно суб`єктивним ризиком сторони. Поновлення строку за відсутності доказів неможливості вчинення дії протягом попередніх тридцяти днів з дня отримання копії оскаржуваного рішення (22.12.2025 23:54:02) було б свавільним втручанням у законну силу судового рішення.

Враховуючи, що доводи заяви про поновлення строку фактично повторюють раніше викладені аргументи, яким судом вже була надана належна правова оцінка, а наведені перешкоди у фінальні дні строку були передбачуваними та могли бути подолані апелянтом шляхом дотримання належної процесуальної дисципліни та завчасного звернення до суду, суд не вбачає підстав для визнання таких причин поважними.

Так, відповідно до ч. 1ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У рішеннях ЄСПЛ у справі «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі», де ЄСПЛ вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року № 3236/03, § 41 «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що станом на 06 березня 2026 року, особою, яка подала апеляційну скаргу, зазначений в ухвалі Київського апеляційного суду від 20 лютого 2026 року недолік у встановлений судом строк не усунуто, а саме не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2025 року, які б могли бути визнані судом поважними.

Керуючись п. 4 ч. 1ст. 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мамаєва Дмитра Юрійовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна