Справа № 275/606/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року с-ще Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Данилюк О. С.

за участю секретаря судового засідання Марієвської Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Брусилів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду позовом до ОСОБА_1 ,в якому просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 4950469 від 11.07.2021 року. Свої вимоги мотивує тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4950469 від 11.07.2021р., згідно якого ТОВ «Мілоан» надав йому споживчий кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 18.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 77-МЛ, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 4950469 від 11.07.2021 року. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні. При цьому відповідач ОСОБА_1 в порушення умов договору про споживчий кредит № 4950469 від 11.07.2021 року свої зобов`язання щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та повернення суми основного боргу у строки, визначені вищевказаним договором, не виконав належним чином, через що в нього утворилась заборгованість, загальний розмір якої становить 21 487, 5 грн. та яка складається з заборгованості за тілом кредиту 5 000, 00 гривень, заборгованості за процентами 15 937, 5 гривень, заборгованості за комісією 550 грн., яку просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача, а також понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422, 40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу 7 000, 00 грн.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 30 червня 2025 року у вказаній цивільній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначене судове засідання (головуючий суддя Миколайчук П.В.).

Також ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 жовтня2025 року за клопотанням позивача було витребувано у АТ КБ «Приватбанк» відомості щодо випуску банківської карти № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 ; а також підтвердження зарахування 5 000 гривень 11.07.2021 року на зазначену банківську карту.

Також у зв`язку призначенням головуючого судді на посаду судді Житомирського апеляційного суду та повторним автоматизованим розподілом вказаної цивільної справи, остання надійшла в провадження судді Данилюк О.С. та ухвалою судді від 29.12.2025 року згідно з абз. 2 ч. 12 ст. 33 ЦПК України розгляд вказаної цивільної справи було продовжено за правилами спрощеного позовного провадження та по справі було призначено судове засідання.

В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі, вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Штундюк О.А. в судове засідання також не з`явились, надіслали клопотання про розгляд справи в їх відсутність та письмові пояснення, за змістом яких проти задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заперечували. Так, вважають, що позивачем не надано належних доказів надання ОСОБА_1 кредитних коштів відповідно до кредитного договору то як первинних банківських документів, які підтверджують переказ коштів на рахунок відповідача. При цьому, на думку представника відповідача, само по собі укладення договору про споживчий кредит не свідчить про те, що він був виконаний. Також вважають завищеною суму витрат на професійну правничу допомогу, яку поніс позивач. Просили у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4950469 від 11.07.2021року, згідно якого ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 споживчий кредит в розмірі 5 000 грн. шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача на строк 15 днів до 26.07.2021 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с. 16-20). Кредитним договором було визначено розмір відсотків за користування кредитом 1, 25% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.5.2 кредитного договору). Також договором передбачена сплата комісії за надання кредиту в розмірі 550 гривень, яка нараховується за ставкою 11 % від суми кредиту одноразово в момент видачу кредиту (п. 1.5.1 договору).

Договір було укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема, відповідачем договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши на рахунок відповідача суму кредиту, що підтверджується випискою з карткового рахунку відповідача(а.с. 104), тоді як відповідач кредитні кошти у встановлений у договорі строк не повернув та не сплачував проценти за користування кредитом, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором, яка станом на момент подання позову до суду становить21 487, 5 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту 5 000, 00 грн., заборгованості за відсотками 15 937, 5грн., заборгованості за комісією - 550 грн.

Також судом встановлено, що 18.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 77-МЛ, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» перейшло право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі й до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4950469 від 11.07.2021 року (а.с. 23-29).

Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

23.06.2025 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» надсилало на адресу відповідача ОСОБА_1 досудову вимогу, в якій повідомило останнього про стан заборгованості за кредитним договором та необхідність її сплати (а.с. 29 зворот).

Втім, заборгованість за кредитним договором № 4950469 від 11.07.2021 року ОСОБА_1 сплачена не була.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідач ОСОБА_1 в порушення вимог кредитного договору та досудової вимоги від позивача заборгованість у загальному розмірі 21 487 грн. 50 коп. не сплатив, тому сума боргу в повному обсязі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За таких обставин позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо не підтвердження перерахунку кредитних коштів на відповідача, оскільки це спростовується випискою з банківського рахунку ОСОБА_1 , витребуваного судом з АТ КБ «Приватбанк» за клопотанням позивача.

При цьому у постанові від 30 січня 2018 року в справі № 161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо, безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Тобто виписка з банківського рахунку відповідача є належним та допустимим доказом на підтвердження виконання умов кредитного договору з боку позивача.

Крім того, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у позовній заяві просило суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, представником позивача на підтвердження судових витрат, понесених останнім на оплату наданої йому правничої допомоги, надано наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги № 0206 від 02.06.2025 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал»» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», акт № 362 від 16.06.2025 року наданих послуг, детальний опис (а.с. 31-33).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 3, 5, 9 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 року у справі № 826/15063/18.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем було документально доведено, що ним понесені витрати на правничу допомогу у даній справі на загальну суму 7 000 грн. Однак, враховуючи пропорційність витрат на професійну правничу допомогу до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, категорію та складність справи, по якій наявна узгоджена та усталена судова практика, підстав відмови у позові, а також враховуючи заперечення представника відповідача щодо розміру відшкодування та клопотання про їх зменшення, суд дійшов висновку про необхідність часткового стягнення на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката, стягнувши їх у сумі 3 000, 00 грн. з відповідача.

Оскільки позов ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задоволено повністю, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» необхідно стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422, 40 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 526, 530, 610, 611, 612, 625-629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, та керуючись ст.ст. 10, 12, 95, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 3-й поверх, ), заборгованість за договором про споживчий кредит № 4950469 від 11.07.2021 року в сумі 21 487 гривень 50 копійок, судовий збір в сумі 2 422 гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень, а всього 26 909 (двадцять шість тисяч дев`ятсот дев`ять) гривень 90 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.С. Данилюк