Справа № 715/252/25
Провадження № 6/715/5/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року с. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Цуркан В.В.

секретар судового засідання Майщук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Глибока справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Герегова Наталія Іванівна до ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Герегова Наталія Іванівна, звернувся до суду із заявою до ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду. В заяві вказує, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19.12.2025 у справі № 715/252/25 частково задоволено позов ОСОБА_2 до нього про поділ майна подружжя. Серед іншого, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошову компенсацію вартості 1/2 частку ринкової вартості автомобіля марки «Mercedes Benz Sprinter 311 CDI», 2010 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 272 917 (двісті сімдесят дві тисячі дев`ятсот сімнадцять) гривень 00 копійок. Рішення суду набрало законної сили 20.01.2026 року. Того ж дня за заявою ОСОБА_2 страшим державним виконавцем другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Івано Франківського управління Міністерства юстиції України Яковлєвою Місько Є.Ю відкрито виконавче провадження № 80048379 з метою примусового виконання рішення суду у вказаній частині. Разом з тим, наразі у нього склались життєві обставини, які не дають йому можливості виконати рішення суду одразу у повному обсязі. Так, до початку повномаштабної війни, ОСОБА_1 займався перевезенням за кордон. Однак, через запровадження в Україні воєнного стану та заборону чоловікам у перетині кордону, останній фактично залишився без заробітку. З метою забезпечення фінансового утримання себе та сім`ї, у червні 2024 року ОСОБА_1 передав свій транспортний засіб марки «Mercedes Benz Sprinter 311 CDI», 2010 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у тимчасове платне користування на строк до 21 червня 2027 року ТзОВ «Ландо Бус». Наразі плата за користування транспортним засобом становить близько 35 000 грн. на місяць. При цьому, ОСОБА_1 має інші фінансові зобов`язання, зокрема щомісяця сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 8000 грн., також він має залишати кошти на своє проживання, харчування, за необхідності лікування тощо. Продати транспортний засіб він не має можливості, оскільки він зареєстрований за підприємством, а по друге є єдиним засобом для його існування та сплати аліментів на дітей. Таким чином, на даний час, у ОСОБА_1 склалась несприятлива фінансова ситуація, він не отримує достатньо доходу для виконання рішення суду в частині виплати 272 917 грн. одразу. Однак, має намір виконати рішення суду добровільно. На підставі викладеного, просить суд розстрочити виконання рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19.12.2025 року у справі № 715/252/25 в частині стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошову компенсацію вартості 1/2 частку ринкової вартості автомобіля марки «Mercedes Benz Sprinter 311 CDI», 2010 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 272 917 (двісті сімдесят дві тисячі дев`ятсот сімнадцять) гривень 00 копійок, рівними частини, щомісячно, періодом на 12 місяців з дня постановлення відповідної ухвали судом.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак його представник ОСОБА_3 подала до суду заяву , згідно якої заявлені вимоги підтримує повністю та справу просить розглядати у їх відсутності.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак її представник ОСОБА_4 подала до суду заперечення на заяву, згідно якого вказала, що категорично заперечують проти задоволення даної заяви, оскільки вважають її необґрунтованою, спрямованою на свідоме затягування виконання судового рішення та такою, що порушує баланс інтересів сторін. У своїй заяві представник заявника вказує, що в нього склались життєві обставини, які не дають йому можливість виконати рішення суду одразу у повному обсязі. Однак вважають, що жодних доказів на підтвердження саме скрутного майнового стану відповідач суду не надав, також не надав суду і доказів того, що у його житті виникли виключні обставини, які перешкоджають або ускладнюють виконання рішення суду. Запровадження в Україні воєнного стану та заборона чоловікам у перетині кордону на які посилається відповідач (заявник) самі по собі не можуть свідчити про його неспроможність виконати судове рішення. Разом з цим, позивачці достовірно відомо, що відповідач тривалий час вже проживає за кордоном та веде активний відпочинок, відвідує заклади відпочинку та ресторани, що підтверджується публікаціями у соціальних мережах, що підтверджує наявність у нього достатніх коштів. Відповідач у своїй заяві стверджує про скрутне становище, проте сам зазначає, що отримує дохід від оренди автомобіля у розмірі 35000 грн. в місяць, що свідчить про наявність постійного доходу, що значно перевищує середній рівень заробітної плати. За час судового розгляду справи, який тривав більше року відповідачу ніщо не заважало зібрати кошти на 1/2 частку вартості автомобіля. Ба більше під час розгляду справи відповідач жодним чином не вказував про те, що у червні 2024 року він передав свій транспортний засіб «Mercedes Benz Sprinter 311 CDI», 2010 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у тимчасове платне користування на строк до 21 червня 2027 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Ландо Бус». Під час проведення експертизи в суді, відповідач експерту не надавав свідоцтво про реєстрацію ТЗ засобу на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю «Ландо Бус». Відповідач навмисно приховував даний доказ, розуміючи що рішення у справі може вплинути на права та інтереси третіх осіб. Раптова поява даного договору найму (оренди) транспортного засобу лише на стадії виконання рішення є зловживанням процесуальними правами (процесуальний саботаж) зі сторони відповідача та намаганням ухилитися від виконання рішення суду, що набрало законної сили та введення суду в оману щодо реального використання транспортного засобу, оскільки ОСОБА_2 достовірно відомо, що автомобіль фактично залишається в особистому користуванні відповідача.

Що стосується зазначеного в заяві про те, що він має інші фінансові зобов`язання, зокрема щомісяця сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 8000 гривень, то вважає, що відповідач маніпулює обов`язком сплати аліментів, оскільки відповідач фактично сплачує аліменти у мінімальному прожитковому мінімумі на дитину хоча насправді витрати на утримання дітей значно більші та колишньому чоловікові достовірно про це відомо, тому посилання на аліменти як на причину розстрочення є цинічним з його сторони. Крім того, прохання врахувати, що спірним транспортним засобом також часто користувалася позивачка й в тому числі для того, щоб відвозити спільних малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до школи та гуртки. Станом на сьогоднішній день позивачка внаслідок дій відповідача залишилася без транспортного засобу, а присуджена судом сума компенсації є саме для придбання автомобіля, який необхідний для забезпечення потреб дітей (доїзд до школи, медичних закладів тощо). В матеріалах справи містяться докази про те, що позивачка із дітьми проживає в с. Чагор, а діти відвідують навчальний заклад в м. Чернівцях. Розстрочення рішення суду на 12 місяців в умовах інфляції призведе до знецінення коштів, що унеможливить придбання транспортного засобу позивачкою та прямо зашкодить інтересам дітей, які проживають разом із нею. Вважаємо, що аргумент заявника про залежність виконання судового рішення від його майнового стану не може бути прийнятий до уваги, адже згідно з ч. 2 ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язань. Відповідач, погоджуючись на залишення автомобіля у його власності під час розгляду справи по суті, мав би усвідомлювати обов`язок сплатити на користь ОСОБА_2 коштів за 1/2 частку ринкової вартості автомобіля. Відсутність внесеної суми на депозит суду вже тоді була порушенням процедури та суд фактично задовольнив позовні вимоги, яких не існувало не врахувавши, що відповідач не сплатив грошову компенсацію в розмірі 1/ 2 частки вартості автомобіля. Проте позивачка не оскаржувала рішення суду в цій частині, оскільки сподівалася на порядність відповідача та на те, що він виконає вчасно рішення суду. Однак наразі відповідач демонструє поведінку, що суперечить попередній: спочатку він погодився на право власності на транспортний засіб, що передбачає платоспроможність, а тепер заявляє про неможливість платити, що свідчить про те, що він ввів суд в оману щодо свого фінансового стану ще на етапі поділу майна. Тобто на підставі вищевикладеного вбачається, що станом на сьогоднішній день відповідач вже отримав транспортний засіб, який він використовує, здає в оренду та отримує з нього прибуток, а позивачка не отримала ні майна, ні грошей, тому вважаємо, що розстрочення виконання рішення суду призведе до того, що позивачка фактично надає відповідачу безвідсотковий кредит на 12 місяців, що є абсолютно несправедливим. На підставі викладеного, просить суд у задоволенні заяви відмовити та справу розглянути у їх відсутності.

02.03.2026 року від представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 до суду надійшли додаткові пояснення, згідно яких вказує, що ОСОБА_1 надано до заяви про розстрочення виконання рішення суду докази, що його єдиним доходом є кошти від оренди транспортного засобу «Mercedes Benz Sprinter 311 CDI», 2010 року випуску. Інших прибутків у ОСОБА_1 наразі немає і позивачкою ні під час розгляду справи про поділ майна подружжя, ні зараз, не надано доказів зворотного. Зазначення серед витрат необхідність сплачувати аліменти у розмірі 8000 грн. щомісяця не є маніпуляцією, а лише констатацією факту про наявність постійних та необхідних видатків. Також, абсолютно недоречними є звинувачення позивача про те, що погодившись із рішенням суду про присудження компенсації, ОСОБА_1 фактично визнав свою платоспроможність. Зазначає, що ОСОБА_1 не заявляв позовну вимогу про визнання за ним права власності на автомобіль і присудження половини вартості колишній дружині. Під час розгляду справи про поділ майна подружжя ОСОБА_1 не визнавав позовні вимоги і не погоджувався, що спірний транспортний засіб є спільним майном подружжя. І тому, звичайно, він був фінансово не готовий до такого рішення суду. Разом з тим, відповідач вирішив не оскаржувати рішення суду в цій частині та виплатити поступово колишній дружині кошти у сумі 272917 грн. з метою забезпечення її потреб та потреб дітей. Таким чином, від виконання судового рішення ОСОБА_1 ні в якому разі не відмовляється. Однак, його заява про розстрочення виконання рішення суду покликана сприяти виплаті присуджених коштів у повному розмірі, але з урахуванням майнового стану боржника, а також того, що повної суми коштів у нього на даний час немає можливості виплатити. На підставі викладеного, просить суд заяву задовільнити.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області 19.12.2025 року у справі № 715/252/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спільне майно подружжя, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Серед іншого, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошову компенсацію вартості 1/2 частку ринкової вартості автомобіля марки «Mercedes Benz Sprinter 311 CDI», 2010 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 272 917 (двісті сімдесят дві тисячі дев`ятсот сімнадцять) гривень 00 копійок.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню по всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Положеннями частини першої, третьої статті 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

За частиною четвертою статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З аналізу викладених норм убачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

Також, у відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, суд може відстрочити або розстрочити виконання судового рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Оцінивши доводи заявника (відповідача по справі) ОСОБА_1 , викладені у заяві про розстрочку виконання рішення, суд приходить до висновку, що наведені обставини, не можуть розцінюватись як такі, що є особливими або винятковими, та у відповідності до приписів ст. 435 ЦПК України унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення про стягнення коштів, адже посилання ОСОБА_1 на те, що через запровадження в Україні воєнного стану та заборону чоловікам у перетині кордону, останній фактично залишився без заробітку та факт сплати ним аліментів на дітей, не впливає на його обов`язок погасити заборгованість перед позивачем, при цьому заявником не надано суду доказів, що підтверджують йому заборону виїзду за кордон, натомість надані представником позивача світлини з соціальних мереж відповідача свідчать про те, що він має змогу виїжджати за кордон. Суд зазначає, що спірний транспортний засіб був залишений у власності відповідача, оскільки він наполягав, що він використовує даний автомобіль для підприємницької діяльності, при цьому компенсація половини вартості вказаного транспортного засобу позивачу, мало покрити її потреби в тому числі у купівлі власного транспортного засобу для повсякденних потреб (везти дітей в школу, тощо). Про передачу транспортного засобу у тимчасове платне користування третій особі, відповідач суд не повідомив в ході розгляду справи, проте ця обставина на думку суду не дає підстав для розстрочки виконання рішення.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 260, 261,268, 273, 352, 353, 354, 355, 435 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Герегова Наталія Іванівна до ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя: