Справа № 947/3835/26
Провадження № 6/947/77/26
УХВАЛА

02.03.2026

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Луняченка В.О. ,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду у справі №2-5740/2010 та зняття арешту з коштів -

ВСТАНОВИВ:

Від ОСОБА_1 , яка є боржником за рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі №2-5740/2010 , яке набрало законної сили 17.12.2010 року , до суду 24.01.2026 року надійшла заява про розстрочку виконання рішення суду у звязку із важким матеріальним становищем та зобов`язання приватного виконавця зняти арешт , накладений в рамках виконавчого провадження з банківського рахунку та банківських карток в АТ « Приватбанк» у звязку із розстрочкою.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

В той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Тобто законодавець визначив не лише можливість , у виняткових випадках, надати відстрочку виконання рішення а і застосував певні обмеженості застосування відстрочки або розстрочки виконання рішення суду, чітко визначивши що така можливість діє лише протягом одного року з дня ухвалення такого рішення.

У даному випадку виконання рішення яке набрало законної сили ще 17 грудня 2010 року , не може бути предметом відстрочки або розстрочки , через 15 років з дня його винесення (ухвалення) , тому у задоволенні вказаної заяві відмовляється внаслідок відсутності законодавче встановленої можливості здійснення відстрочки або розстрочки за спливом встановленого законом терміну.

Судом також приймається до уваги що жодних обґрунтувань не виконання вказаного рішення ( навіть часткового ) протягом такого тривалого часу та обґрунтованих заяв про поновлення пропущеного строку не подавалось.

Також судом відмовляється у заяві про зняття арешту грошових коштів приватним виконавцем, так як вказані вимоги заявлені як похідні від заявленого відстрочення/розстрочення виконання рішення суду а не як окрема вимога.

Суд роз`яснює що , при наявності окремих вимог пов`язаних із незаконністю ( на думку позивача) накладеного арешту , він вправі звернутись до суду, який виніс рішення, із скаргою на рішення або дії приватного виконавця у відповідності до положень ст. 447 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259,260,261, 353,354,435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду у справі №2-5740/2010 та зняття арешту з коштів.

Повний текст ухвали, у звязку із тривалою відсутністю електроенергії, складено 02 березня 2026 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення або складення повного тексту та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складення.

Учасник справи , якому повна ухвала не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали.

Суддя В. О. Луняченко