Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2026 Справа №607/16093/25 Провадження №2/607/267/2026

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Дудченко Ю. Р.

учасників справи

представник позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що починаючи із 05.04.2023 перебували у шлюбі. Від вказаного шлюбу в них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із відповідачем.

Позивач характеризується позитивно, фізично та психічно здоровий.

Сторони тривалий час проживають окремо, відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми, не дозволяє їх бачити, брати участь як батька у їх вихованні.

У зв`язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та встановити порядок участі батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вихованні дітей, а саме побачення з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : - середа та п`ятниця в період з 15:00 год по 20:00 год; - субота, вихідні та святкові дні з в період з 12год. по 20год. - день народження батька з 10:00 год по 21:00 год; - день народження дітей з 11:00 год по 19:00 год, за місцем їх проживання; - 14 днів протягом року з можливістю спільної поїздки на відпочинок, оздоровлення дітей. Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не чинити перешкод у спілкуванні з дітьми в тому числі в телефонному режимі та через соціальні мережі в період з 9 год. по 20год. кожного дня, враховуючи те, що позивач на даний час знаходиться на військовій службі та може спілкуватися з дітьми у вільний час.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримує та просить його задовольнити з підстав та обґрунтувань, викладених у ньому.

Відповідач не подала відзив на позов.

Відповідач у судовому засіданні не заперечує щодо задоволення позову в частині встановлення порядок участі батька ОСОБА_3 , у вихованні дітей, відповідно до порядку визначеного органом опіки та піклування.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради не подав пояснення на позов, у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрували шлюб, про що Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції складено відповідний актовий запис №408 та видано свідоцтво серії НОМЕР_1 від 05.04.2023р. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка ОСОБА_6 , дружини ОСОБА_7 .

У даному шлюбі в сторін народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 30.12.2020 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.ІваноФранківськ), зроблено відповідний актовий запис №2586 та видано свідоцтво серії НОМЕР_2 від 30.12.2020. Місце народження Україна, Тернопільська область, Тернопіль; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 03.10.2023 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зроблено відповідний актовий запис №1747 та видано свідоцтво серії НОМЕР_3 від 03.10.2023р. Місце народження Україна, Тернопільська область, Тернопіль.

Судом з`ясовано, що діти проживають разом із матір`ю ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з реєстру Львівської територіальної громади №2024/012494763 від 16.10.2024р., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 06.11.2020р. проживає у АДРЕСА_2 .

Згідно з довідки НГУ Військової частини НОМЕР_4 №40/35/10/1 1987 від 23.05.2025р., виданої молодшому сержанту, в тому що він проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_3 ) з 10.02.24р. по теперішній час.

Відповідно до службової та психологічної характеристики, ОСОБА_3 характеризується позитивно.

Згідно із виписки №123 медичної карти хворого ОСОБА_3 , результату токсикологічного дослідження №662 від 28.07.2025р., та довідки №499 від 29.07.2025р., ОСОБА_3 , є психічно здоровим та наркотичні засоби не вживає.

15.03.2025р. ОСОБА_3 звернувся в органи поліції із заявою про притягнення до відповідальності його дружини ОСОБА_8 , за вчинення перешкод в побаченні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

16.03.2025р. позивачем подано заяву в Тернопільське РУ поліції в Тернопільській області, аналогічного змісту про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за безпідставне перешкоджання в побаченні та спілкуванні з дітьми.

Згідно із повідомлення ГУНП в Тернопільській області Тернопільського районного управління поліції від 11.04.2025р., за зверненням ОСОБА_3 , з ОСОБА_2 було проведено усну профілактичну бесіду щодо недопущення вчинення перешкод в побаченні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Позивач як на підставі заявлених вимог просить позов задовольнити з підстав, наведених в ньому, оскільки відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, однак суд погоджується частково з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом положень частин сьомої, восьмої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до статті 3, статті 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Положеннями частини першої статті 15 Закону України «Про міжнародні договори України» передбачено, що чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Виховання та розвиток дітей є обов`язком батьків відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства (ст. 151 СК України).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди.

Згідно із статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі батька у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1920 від 24.12.2025, встановлено порядок участі батька ОСОБА_3 у вихованні дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: кожну І і ІІІ суботу місяця з 14:00 год до 17:00 год; кожну ІІ і ІV неділю місяця з 14:00 год до 17:00 год, у місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей.

Батько має право на необмежене спілкування особисто з малолітніми дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку через мережу інтернет за допомогою менеджерів Skype, Telegram, Viber, WhatsApp, Zoom тощо. Пробачення мають відбуватися в присутності матері за бажанням дітей. Інші побачення з дітьми повинні відбуватися за домовленості між батьками та за бажанням дітей. Згідно зі ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно зі ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Також, згідно зі ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

У судовому засіданні сторони, як позивач, так і відповідач не заявляли клопотання про допит дітей у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - СЄПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Судом встановлено, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача спілкуватися з дітьми.

У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.

Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро-емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.

З урахуванням того, що ненадання відповідачем згоди у спілкуванні позивача з дітьми та його участі у вихованні дітей є порушенням права позивача на здійснення своїх особистих немайнових прав щодо дітей (права на особисте спілкування), суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення перешкод позивача в спілкуванні та вихованні дітей, та визначення його способу участі у вихованні дітей підлягають до задоволення.

Інший висновок суду може позбавити дітей родинних зв`язків з батьком, любові та турботи з боку останнього, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року.

Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що позивач, який є батьком дитини, піклується про дітей, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дітьми, позитивно характеризується, є матеріально забезпеченою людиною та має належні житлові умови.

Відносини між сторонами емоційно напружені, в переважній більшості закінчуються словесними перепалками та конфліктами, а тому суд зазначає, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей, визначивши спосіб участі батька у вихованні дітей, що не суперечить інтересам саме дітей.

Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із дітьми, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дітьми, яке перешкоджало б нормальному розвитку дітей, судом не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. Відповідач чинить перешкоди позивачу в спілкуванні з дітьми, які виникають через дні та години побачення.

За таких обставин, враховуючи фактичні обставини справи, з урахуванням найкращих інтересів дітей, з метою забезпечення її сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку та можливістю спільного спілкування з батьком, вік дітей, стану здоров`я, розпорядок дня і ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, суд дійшов висновку, що слід усунути перешкоди ОСОБА_3 , в спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з боку матері ОСОБА_2 , шляхом визначення батькові дитини ОСОБА_3 , наступних способів спілкування з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожну І і ІІІ суботу місяця в часовий проміжок з 14:00 години до 17:00 години, кожну ІІ і ІV неділі місяця в часовий проміжок з 14:00 години до 17:00 години, 23 березня, 25 вересня, 21 грудня кожного року, в часовий проміжок з 14:00 години до 17:00 години, в інші дні та години місяця спілкування можуть відбуватися за попередньою домовленістю між батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , або за допомогою сервісу зв`язку або відеозв`язку через програми Telegram, Viber, WhatsApp, Zoom, Skype тощо.

Побачення та спілкування з дітьми повинні відбуватися, за згодою дітей, в місцях культурно розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, або за місцем погодженому з матір`ю ОСОБА_2 , з обов`язковим здійсненням повернення дітей за місцем проживання матері ОСОБА_2 , або за місцем визначеним ОСОБА_2 ..

Зобов`язати ОСОБА_3 , не порушувати графік спілкування з дітьми, придбати та передати ОСОБА_2 , мобільний пристрій з підтримкою зв`язку або сервісу відеозв`язку через програми Telegram, Viber, WhatsApp, Zoom, Skype тощо, з постійною оплатою послуг зв`язку та інтернету, приділяти дітям увагу і турботу, виховувати їх, навчати, матеріально допомагати та слідкувати за станом її здоров`я.

Зобов`язати ОСОБА_2 , поважати батьківські права ОСОБА_3 , здійснювати передачу дітей у визначені дні та години, повідомляти місце повернення дітей, організовувати спілкування дітей за попередньою їх згодою в режимі зв`язку або відеозв`язку через програми Telegram, Viber, WhatsApp, Zoom, Skype, тощо та не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з дітьми.

В іншій частині позовних вимог, слід відмовити, оскільки визначений способів спілкування з дітьми є достатнім та справедливим, в частині духовного та фізичного розвитку, віку, стану здоров`я дітей, розпорядку дня, відносин між батьками, при цьому суд враховує, що мати також має право спілкуватися та виховувати дітей.

При цьому суд зазначає, що судовому захисту підлягають припинення суб`єктивних порушених прав, відновлення порушених прав та охоронюваний інтересу, а в майбутньому позивач не позбавлений можливості в подальшому вирішити питання щодо зміни способу його участі у вихованні дитини з урахуванням її віку, стану здоров`я, ставлення дітей до нього, укріпленням психоемоційного зв`язку та формуванням довірливих стосунків між ними.

Щодо інших доводів позивача та відповідача у справі, викладених в обґрунтування власних правових позицій по наявному спору, то суд не вбачає підстав для надання таким оцінки у межах розглядуваного спору, оскільки вищенаведені аргументи суду у даному рішенні, на думку суду, є самостійною та достатньою підставою для висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд звертає увагу на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1, 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків - звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

За таких обставин, оскільки позивач по справі звільнений від сплати судового збору, позов подано через електронний суд, суд вважає, що слід стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 968,96 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 270, 273, 352-355 ЦПК України, ст. 257, 265 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини.

Усунути перешкоди ОСОБА_3 , в спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з боку матері ОСОБА_2 , шляхом визначення батькові дитини ОСОБА_3 , наступних способів спілкування з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожну І і ІІІ суботу місяця в часовий проміжок з 14:00 години до 17:00 години, кожну ІІ і ІV неділі місяця в часовий проміжок з 14:00 години до 17:00 години, 23 березня, 25 вересня, 21 грудня кожного року, в часовий проміжок з 14:00 години до 17:00 години, в інші дні та години місяця спілкування можуть відбуватися за попередньою домовленістю між батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , або за допомогою сервісу зв`язку або відеозв`язку через програми Telegram, Viber, WhatsApp, Zoom, Skype тощо.

Побачення та спілкування з дітьми повинні відбуватися, за згодою дітей, в місцях культурно розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, або за місцем погодженому з матір`ю ОСОБА_2 , з обов`язковим здійсненням повернення дітей за місцем проживання матері ОСОБА_2 , або за місцем визначеним ОСОБА_2 .

Зобов`язати ОСОБА_3 , не порушувати графік спілкування з дітьми, придбати та передати ОСОБА_2 , мобільний пристрій з підтримкою зв`язку або сервісу відеозв`язку через програми Telegram, Viber, WhatsApp, Zoom, Skype тощо, з постійною оплатою послуг зв`язку та інтернету, приділяти дітям увагу і турботу, виховувати їх, навчати, матеріально допомагати та слідкувати за станом її здоров`я.

Зобов`язати ОСОБА_2 , поважати батьківські права ОСОБА_3 , здійснювати передачу дітей у визначені дні та години, повідомляти місце повернення дітей, організовувати спілкування дітей за попередньою їх згодою в режимі зв`язку або відеозв`язку через програми Telegram, Viber, WhatsApp, Zoom, Skype, тощо та не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з дітьми.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 43459222, місцезнаходження бульв. Т. Шевченка, буд. 1, м. Тернопіль.

Повний текст рішення суду складено та підписано 05 березня 2026 року.

Головуючий суддя О. М. Вийванко