ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 681/1489/25

Провадження № 22-ц/820/668/26

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 681/1489/25 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочним рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2025 року у складі судді Горщара А.Г. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У листопаді 2025 року АТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.05.2022 року, яка утворилась станом на 06.11.2025 року в сумі 37856,44 грн. з яких: 27201,67 грн. - заборгованість за кредитом, 10654,77 грн. - заборгованість по відсоткам.

Свої вимоги банк обґрунтовував тим, що 29.05.2022 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. В цей же день відповідачкою підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, на підставі якої їй відкрито поточних рахунок, встановлено на нього кредитний ліміт та видано платіжну картку, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.

Крім того, посилався банк, що підписанням анкети-заяви відповідачка засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 0255f9bbe0c42b792bf3e7a9f999d2fa145273ff17b3ee

76126fd0bf, яка буде використовуватись для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку ABank24 з метою засвідчення її дій згідно з Договору.

Того ж дня, ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена», який містить інформацію про умови кредитування картки. Паспортом передбачено, що ліміт кредиту до 200 00 грн, строк кредитування 240 місяців, пільгова процентна ставка 0,000001 %, пільговий період до 62 днів, базова процентна ставка40,8% на рік).

Окрім того, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у АТ «Акцент Банк» разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

АТ «Акцент -Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі, відповідно до умов договору. Однак, відповідачка належним чином умови договору не виконувала, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, банку не повертала, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за договором, на підставі чого банк просив задовольнити позовні вимоги.

Заочним рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2025 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент - Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.05.2022 року, яка утворилася станом на 06.11.2025 року у розмірі 25301,04 грн, а також судовий збір у розмірі 1618,20 грн, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням, АТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю та вирішити питання щодо сплати судового збору.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим всупереч норм процесуального права, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Посилається, що суд першої інстанції в рішенні вказав на відсутність підпису позичальника на Умовах і Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Однак, відповідачка в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердила під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувалась кредитом, відтак ознайомилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилася з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Тобто, навіть якщо врахувати думку суду першої інстанції, з якою банк не погоджується, щодо непідписання позичальником Тарифів та Умов і Правил, позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто він погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів, що є фактичним прийняттям пропозиції до укладання договору, а відтак позичальник повинен сплачувати процентну ставку. Крім того, до матеріалів справи додано не тільки Тарифи із сайту Банку, а Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі умови кредитування, строки, процентна ставка, та інші умови. Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Номер телефону, на який направлявся одноразовий ідентифікатор між сторонами погоджено, а саме його зазначено особисто відповідачем в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яку він підписав власноруч. Тобто, в даному випадку потрібно використовувати не постанову Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17, а на іншу судову практику (яка наявна по справах, де присутній Паспорт споживчого кредиту, якого не було у справі № 342/180/17), а саме на постанову Верховного Суду від 02 грудня 2020 року по справі № 284/157/20.

Щодо сумнівів суду відносно розрахунку заборгованості, то вони є необґрунтованими, однак на підтвердження вірності розрахунку Банк надавав банківську виписку.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 29.05.2022 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до Довідки за картами, ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картку № НОМЕР_2 , строком дії до грудня 2028 року.

З довідки за лімітами, виданої АТ «А-Банк», вбачається, що ОСОБА_1 29.05.2022 встановлено суму кредитного ліміту в розмірі 0,00 грн, яка 28.05.2024 була збільшена до 4000 грн та в подальшому неодноразово змінювалась, станом на 18.07.2024 складала 27300 грн.

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 видно, що за період з 29.05.2022 року по 06.11.2025 року, відповідачка отримувала кредитні кошти та користувався ними, періодично погашаючи заборгованість.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 29.05.2022, станом на 06.11.2025 у відповідачки наявна заборгованість в сумі 37 856,44 грн., яка складається з 27201,67 грн - заборгованість за наданим кредитом та 10654,77 грн по процентам.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції зробив висновок про відсутність правових підстав щодо стягнення заборгованості за кредитом в повному обсязі, оскільки банк не довів, що надані ним Умови є складовою частиною кредитного договору і що саме ці Умови відповідачка мала на увазі, підписуючи анкету - заяву та відповідно взявши на себе зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитом в обумовленому позивачем розмірі. Проте, враховуючи що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку повернуті не були, стягнув з відповідача на користь банку кошти в розмірі 25301,04 грн.

З таким висновком суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Звертаючись до суду з позовом, АТ «Акцент-Банк» посилався на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак належним чином взятті на себе зобов`язання за цим договором не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

На підтвердження вказаних обставин АТ «Акцент-Банк» надав суду: Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», Паспорт споживчого кредиту, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», Тарифи по картці «Зелена», довідку про картки клієнта, довідку за карткою та лімітами, розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.05.2022 року станом на 06.11.2025 року, виписку по картці ОСОБА_1 .

Однак, підписана відповідачкою Анкета-заява не містить істотних умов щодо користування кредитними коштами в тому числі даних щодо процентної ставки.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та тарифи по картці «Зелена», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначає, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші умови.

Проте, вказані документи не підписані ОСОБА_1 і матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву від 29.05.2022 року.

Таким чином, за відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини 1 статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Також суд відхиляє і посилання апелянта на ту обставину, що доказом досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору є підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, оскільки паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Згідно ст. 9 «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит» Розділу II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» Закону України «Про споживче кредитування» споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з інформацією про умови кредитного договору для прийняття усвідомленого рішення.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності.

За змістом даної норми паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавець надає споживачу до укладення кредитного договору, а умови договору про споживчий кредит та його форма його укладення визначені ст.ст. 12, 13 Закону України «Про споживче кредитування» в розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону.

Отже, паспорт споживчого кредиту, який підписала ОСОБА_1 не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Паспорт споживчого кредиту є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20).

Роздруківка з тарифом за користування карткою «Зелена» не містить підпису позичальника щодо ознайомлення з ними, в той же час довідка за картою та довідка за лімітами також не містить об`єктивних і достатніх даних щодо всіх істотних умов укладеного сторонами договору.

Таким чином, АТ «Акцент-Банк» не довело укладення з ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені в позові.

При цьому, з огляду на обставини справи, розрахунок заборгованості, сам по собі, достатньо та достовірно не свідчить про факт невиконання відповідачем грошового зобов`язання, в частині сплати відсотків за договором. Вказаний розрахунок не відповідає обставинам справи, не є вмотивованим і не відображає дійсного стану карткового рахунку відповідача за договором.

Однак, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ «Акцент-Банк» відсотків за користування кредитними коштами, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником Умов та правил надання банківських послуг і тарифів кредитування, а тому з ОСОБА_1 підлягають стягненню лише сума фактично отриманих та неповернутих коштів.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в повному обсязі у добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав в повному обсязі.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачки на користь банку суми фактично отриманих та не повернутих ним коштів.

Суд першої інстанції, посилаючись на виписку по особовому рахунку за період з 29.05.2022 року по 06.11.2025 року встановив, що залишок неповернутих коштів становить 25301,04 грн, з врахуванням сплачених відповідачем сум на погашення заборгованості, які банком було зараховано на погашення відсотків (50763,18 ( сума витрат)-12997,97 ( сума зарахувань)-11564,22 ( сума нарахованих відсотків) -899,95( сума комісій).

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права є необґрунтованими.

Висновки суду першої інстанції не суперечать наведеним в апеляційній скарзі правовим позиціям Верховного Суду щодо порядку укладення, форми та виконання кредитного договору, оскільки в справах, у яких судом касаційної інстанції викладені правові висновки, та у справі, яка переглядається апеляційним судом, встановлені різні обставини.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 березня 2026 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова