Справа №760/5375/26 2-з/760/124/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Верещінської І.В., за участю секретаря судового засідання Негари А., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з заявою про забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що між сторонами виник спір щодо стягнення грошових коштів у розмірі 2 114 689,97 грн. Вказує, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ EQA 300, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір - бежевий, VIN-код НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , а також договором купівлі-продажу транспортного засобу №

Як вбачається із договору купівлі-продажу транспортного засобу № та акту огляду реалізованого транспортного засобу № 4440/25/000003 від 28 січня 2025 року, вартість транспортного засобу на момент купівлі становила 2 144 689,97 грн.

31 січня 2025 року позивачем була видана довіреність на ім?я ОСОБА_3 щодо розпорядження зазначеним транспортним засобом строком до 31.01.2028. Однак 12 червня 2025 року дію довіреності було достроково припинено, що підтверджується копією Повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей (на запит особи, щодо якої вчинено нотаріальну дію) № 55574608 від 12.06.2025.

Незважаючи на скасування довіреності та припинення права розпорядження автомобілем, ОСОБА_3 відмовляється повернути транспортний засіб законному власнику - ОСОБА_1 . Також вона повідомила, що на вказаному автомобілі виїхала за межі території України, що підтверджується роздруківкою листування, роздруківкою з особистої сторінки ОСОБА_3 у мережі Instagram, а також відповіддю Державної митної служби України від 10.12.2025 № 19/19-02-02/8.19/6110 «Про надання інформації».

Вказує, що під час листування в месенджері WhatsApp ОСОБА_3 неодноразово висловлювала прямі погрози на адресу ОСОБА_1 щодо знищення належного позивачу транспортного засобу. У зв`язку з чим, на момент звернення ОСОБА_1 до суду із цією заявою існує ймовірність того, що належний ОСОБА_1 транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ EQA 300, реєстраційний номер НОМЕР_4 , колір - бежевий, VIN-код НОМЕР_5 , знищено.

3 огляду на викладене ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі вартості транспортного засобу, а саме 2 144 689,97 грн.

Посилається на те, що у ОСОБА_1 наявне обґрунтоване припущення, що у випадку задоволення позову виконання такого рішення може бути ускладненим або майже неможливим, оскільки ОСОБА_3 перебуває за межами України, що вбачається з відповіді Державної митної служби України від 10.12.2025 № 19/19-02-02/8.19/6110 «Про надання інформації» щодо перетину державного кордону України транспортним засобом позивача, а також з роздруківки з особистої сторінки ОСОБА_3 у мережі Instagram (режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_2), де містяться останні фото відповідачки із зазначенням локації їх створення (зокрема, Франція, Монако, Нідерланди).

Водночас за результатами перевірки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що у власності ОСОБА_3 перебуває квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 224).

Зазначає, що будь-яке інше нерухоме майно у власності ОСОБА_3 відсутнє, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 465711210 від 25.02.2026.

При цьому у випадку відчуження зазначеного нерухомого майна (квартири) або передачі його в іпотеку третім особам виконання рішення суду про стягнення грошових коштів з ОСОБА_3 буде істотно ускладнене, оскільки ОСОБА_1 доведеться оскаржувати подальші правочини щодо цього майна.

За таких обставин, на думку позивача, існує об?єктивна необхідність у збереженні сталого порядку речей, якого можливо досягти шляхом накладення арешту на належне відповідачу нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначає, що на думку позивача, відповідач може вчиняти дії, спрямовані на відчуження майна, що унеможливить або суттєво ускладнить виконання рішення суду у майбутньому. Зокрема, існує реальний ризик, що відповідач може: здійснити відчуження спірної квартири, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування або іншого правочину на користь третіх осіб продати, переоформити або іншим чином відчужити квартиру. Вчинення зазначених дій може призвести до вибуття майна з володіння відповідача до моменту вирішення спору по суті, що істотно ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Надаючи оцінку заяві про забезпечення позову, суд керується наступним.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення (ч. 3 ст. 154 ЦПК України).

Згідно зі ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реального виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Проаналізувавши зміст майбутніх позовних вимог, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в межах суми позовної заяви у розмірі 2 144 689,97 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 153-154, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви - задовольнити.

Накласти арешт на належну ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 224) в межах суми у розмірі 2 144 689,97 грн.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 );

відповідач - ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.В. Верещінська