УХВАЛА

04 березня 2026 року

м. Київ

справа № 752/17427/24

провадження № 61-2281ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М.,вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 вересня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, заінтересовані особи: акціонерне товариства «Укрексімбанк», представництво «СКІЛ ТРЕЙД СП.З О.О» про розкриття банківської таємниці,

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2026 року через підсистему Електронний суд Кобилянська Д. М., діючи в інтересах Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 вересня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року у справі № 752/17427/24.

Відповідно до частини третьої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

У пунктах 18, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21), вказано, що «починаючи

з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору

у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському

й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 910/16580/23, уточнено попередній висновок та зазначено, що якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).

Отже, за наявності інформації щодо такої особи в ЄДР, у разі подання її суду, відсутності стосовно цього спору, про який повідомлено суду, підстави додатково підтверджувати ці повноваження документами, які за своїм змістом є тими, що визначені частиною третьою статті 58 ЦПК, - статутом, положенням, трудовим договором (контрактом) - відсутні, оскільки суд може покладатись на відомості

з ЄДР як на достовірні.

Безпосередньо у касаційній скарзі заявником зазначено, що «на підтвердження повноважень надаємо в додатках до заяви - посадову інструкцію представника податкового органу (згідно якої зазначено право на супроводження справ

у судах), посвідчення представника (що підтверджує факт роботи на держслужбі) та витяг з ЄДР юридичних осіб ( на підтвердження повноважень представника)». Втім, зазначені документи не долучені до касаційної скарги.

З огляду на зазначене та беручи до уваги те, що Кобилянська Д. М. не надала документів, визначених частиною третьою статті 58 ЦПК України на підтвердження своїх повноважень діяти в інтересах Головного управління Державної податкової служби в Одеській області в порядку самопредставництва, а також відомостей з ЄДР, касаційна скарга вважається такою, що підписана неповноважною особою.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

За загальним правилом повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення скарги.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, Верховний Суд

у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 вересня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року

у справі № 752/17427/24 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян