ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29974/25

Провадження № 22-ц/820/575/26

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

розглянув в порядку спрощеного провадженняцивільну справу №686/2997425 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2025 року, в складі судді Чевилюк З.А., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В жовтні 2025 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , на її користь на утримання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 березня 2019 року у справі №671/106/19; стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідно до рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 березня 2019 року у справі №671/106/19 з ОСОБА_1 на її користь стягуються аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1200 грн, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Дочка проживає разом із нею, усі обов`язки щодо її утримання та виховання позивачка несе самостійно. Вважає, що присуджений розмір аліментів є об`єктивно недостатнім для належного забезпечення нормальної життєдіяльності дитини. Відповідач є військовослужбовцем, має фінансову можливість сплачувати аліменти. З віком потреби дитини зростають та збільшуються постійно витрати, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 липня 2025 року позов задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів та їх розмір з ОСОБА_1 за рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 березня 2019 року у справі №671/106/19, стягнувши аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення нею повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн в дохід держави.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачка має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: зміна матеріального становища сторін, збільшення витрат на дитину та відповідно збільшення мінімального розміру аліментів на дитину.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, також судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що він дійсно проходить військову службу у Збройних Силах України, однак вказані обставини не можуть розцінюватись як підтвердження наявності стабільного та гарантованого матеріального забезпечення, оскільки характер такої служби об`єктивно пов`язаний із ризиком для життя та здоров`я та негативно впливає на можливість безперервного виконання службових обов`язків та отримання регулярного доходу. Суд першої інстанції не взяв до уваги, що внаслідок проходження військової служби стан здоров`я відповідача істотно погіршився. Під час виконання службових завдань він отримав значні поранення та на теперішній час перебуває на лікуванні і потребує тривалої реабілітації. Відповідач позбавлений можливості отримувати будь-яку додаткову матеріальну допомогу, оскільки він не має осіб, які могли б здійснювати за ним догляд чи надавати фінансову допомогу. Також у нього відсутні будь-які інші джерела доходу, крім грошового забезпечення, яке він отримує за місцем проходження військової служби. При цьому, більша частина доходу відповідача витрачається на придбання йому медикаментів та на медичні процедури. Матеріали справи не містять жодних документів, які б свідчили про збільшення витрат на утримання дитини, зміну її потреб або виникнення додаткових витрат. Суд першої інстанції не врахував, що відповідач крім сплати аліментів у визначеному судом розмірі та за відсутності будь-якої заборгованості зі сплати аліментів, добровільно та систематично надає додаткову матеріальну допомогу на утримання дитини.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 13 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду 19 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та справу призначено до судового розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що аліменти у даній справі визначені у частці від доходу апелянта, а не у фіксованій грошовій сумі. Такий спосіб стягнення безпосередньо враховує фактичний дохід платника аліментів: у разі зменшення доходу відповідно зменшується і сума аліментів, що підлягає сплаті, але не нижче мінімального розміру, гарантованого законом. Отже, посилання апелянта на невеликий або нестабільний дохід не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки саме механізм стягнення аліментів у частці від доходу забезпечує їх пропорційність і справедливість. Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що апелянт не довів наявність обставин, які б унеможливлювали виконання ним обов`язку зі сплати аліментів або позбавляли його можливості отримувати дохід. Самі по собі посилання на стан здоров`я чи отримані поранення не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку забезпечувати дитину належним утриманням.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 березня 2019 року у справі №671/106/19 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1200 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22 жовтня 2024 року №264.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.ч. 1,2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса (частини 1, 2 статті 189 СК України).

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за домовленістю між батьками, може бути змінений судом за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

До таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 09 вересня 2021 року у справі №554/3355/20.

Згідно з частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з частиною 3 статті 181 ЦПК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.

При цьому, закон не визначає обов`язкових умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

При визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини й платника аліментів.

При зміні розміру аліментів, суд бере до уваги інтереси всіх дітей та сторін, оскільки відповідно до положень сімейного законодавства при наявності у платника аліментів інших дітей, суд повинен виходити з рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Звертаючись до суду із позовом, позивачка просила змінити спосіб стягнення аліментів і встановити їх у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, посилаючись на збільшення витрат на утримання дитини, а відповідач добровільно відмовляється збільшити суму аліментів.

Враховуючи встановлені обставини справи, право позивачки на зміну способу стягнення аліментів, якнайкращі інтереси дитини, та можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дочки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів та стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів вважає, що визначений судом до стягнення розмір аліментів у виді 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) є обґрунтованим та таким, що відповідатиме інтересам дитини, забезпечить виконання обов`язку відповідача щодо дотримання прав дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, покриватиме частину витрат на її утримання і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача, а також забезпечить реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач не довів належними та допустимими доказами неможливість сплати ним аліментів у визначеному судом розмірі.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не надала докази на підтвердження збільшення витрат на утримання дочки колегія суддів оцінює критично, оскільки вказані обставини не звільняють відповідача від обов`язку матеріального забезпечення дитини.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Судові витрати

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 березня 2026 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко