Справа № 344/361/26
Провадження № 2/344/2803/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Домбровської Г.В.,

секретаря Катрич М.-Т.Т.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Державної митної служби про стягнення майнової шкоди та трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі «Позивач») в особі уповноваженого представника звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Галицької митниці Державної митної служби (надалі «Відповідач»), в якому просить стягнути з Галицької митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану незаконними діями органу державної влади, у розмірі 66 545 (шістдесят шість тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 69 копійок; стягнути з Галицької митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 суму інфляційних втрат в розмірі 61 076,15 грн. та три відсотки річних в розмірі 13 960,15 грн., нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, за весь період прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позовні вимоги мотивував тим, що унаслідок протиправних дій Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України у Позивача виникла реальна майнова шкода, що виразилася у безпідставному зменшенні його грошових активів на суму фактично сплачених коштів за зберігання транспортного засобу, які були сплачені за відсутності законних підстав та всупереч вимогам чинного законодавства.

Зазначає, що після набрання законної сили рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.12.2019 р. у справі №300/1837/19 майнова шкода, завдана Позивачу, фактично не була відшкодована, у зв`язку з чим у правовідносинах між сторонами зберігається невиконане грошове зобов`язання деліктного характеру, що виникло з незаконних дій органу державної влади, що підлягає до вирішення у порядку цивільного судочинства

Представник Позивача подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представником Відповідача Галицької митниці Державної митної служби, на адресу суду подано відзив на позов, у якому представник просив закрити провадження у справі на підставі пункту третього частини першої статті 255 ЦПК України та відмовити в задоволенні позову.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши доводи учасників процесу, та встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Суд дійшов висновку, що провадження у даній справі в частині позовних вимог про стягнення майнової шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади, у розмірі 66 545 гривень 69 копійок підлягає закриттю.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 08.01.2024 року у справі №947/31700/20, для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі

№ 761/7978/15-ц зазначено, що необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (2004 року) зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).

За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 вказано, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19, від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20, від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Brumarescu v. Romania» (Брумареску проти Румунії) констатовано існування усталеної практики щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Як встановлено Судом, у провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебувала справа № 300/1837/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі №300/1837/19 від 31.12.2019 року, яке набрало законної сили 31.01.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/86738992), позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби (код 39640261, вул. Короля Данила, 20, м. Івано-Франківськ, 76010) щодо визначення (нарахування) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) зобов`язань з відшкодування витрат за зберігання транспортного засобу на складі Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби в розмірі 67 107 (шістдесят сім тисяч сто сім) гривень 25 коп.

Зобов`язано Івано-Франківську митницю Державної фіскальної служби повернути ОСОБА_1 сплачені кошти в сумі 66 545 (шістдесят шість тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 69 коп., за зберігання на складі Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби транспортного засобу марки BMW, модель 7L, кузов № НОМЕР_2 , рік виготовлення 2017.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці ДФС (, вул. Короля Данила, 20, м. Івано-Франківськ, 76010) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) 00 копійок.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі №300/1837/19 від 27.07.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/88930201) заяву про заміну боржника у виконавчих листах задоволено. Зокрема, замінено боржника Івано-Франківську митницю Державної фіскальної служби її правонаступником Галицькою митницею Державної митної служби (індекс 79000, вулиця Костюшка, будинок 1, місто Львів, ) у виконавчому листі, виданому 13.02.2020 Івано-Франківським окружним адміністративним судом за №300/1837/19 про зобов`язання Івано-Франківську митницю Державної фіскальної служби повернути ОСОБА_1 сплачені кошти в сумі 66 545 (шістдесят шість тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 69 коп., за зберігання на складі Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби транспортного засобу марки BMW, модель 7L, кузов № НОМЕР_2 , рік виготовлення 2017.

Як зазначено в мотивувальній частині даної ухвали, Галицька митниця Державної митної служби є правонаступником Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі №300/1837/19 від 13.02.2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108935877) у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 08.02.2023 про видачу дубліката виконавчого листа №300/1837/19, виданого 13.02.2020 та копії ухвали від 27.04.2020 у справі №300/1837/19 відмовлено.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі №300/1837/19 від 17.11.2025 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/131948744) у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Жарський Тарас Володимирович від 30.10.2025 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа №300/1837/19, виданого 13.02.2020 Івано-Франківським окружним адміністративним судом, до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі №300/1837/19, зі строком пред`явлення до виконання до 13.02.2026 відмовлено.

08.01.2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Жарський Тарас Володимирович, звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з цивільним позовом про стягнення з Галицької митниці Державної митної служби, зокрема, майнової шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади, у розмірі 66 545 гривень 69 копійок.

Звертаючи до суду з позовом в порядку цивільного судочинства, представник Позивача мотивує позовні вимоги тим, що, на його думку, у правовідносинах між сторонами зберігається невиконане грошове зобов`язання деліктного характеру, що виникло з незаконних дій органу державної влади, що підлягає до вирішення в порядку цивільного судочинства. Незважаючи на набрання рішенням у справі адміністративного судочинства законної сили, грошові кошти в сумі 66 545,69 грн. Позивачу фактично не повернуті, у зв`язку з чим майнова шкода, завдана незаконними діями органу державної влади, продовжує існувати станом на момент звернення з даним позовом. Сам по собі судовий акт, який лише констатує протиправність дій та формулює обов`язок органу влади вчинити певні дії, на думку представника, не є тотожним фактичному відновленню порушеного майнового права, якщо такий акт залишається невиконаним.

Однак, Суд зауважує, що фактично між сторонами спору ( ОСОБА_1 та Галицькою митницею Державної митної служби) на даний момент існує невиконане грошове зобов`язання, яке виникло з рішення суду у справі №300/1837/19, тобто, відмінне від деліктного, зобов`язання.

При цьому, звертаючись до суду в порядку цивільного судочинства, ОСОБА_1 повторно ставить вимогу про стягнення з Галицької митниці Державної митної служби тієї самої суми збитків у розмірі 66 545,69 грн., яку у адміністративній справі митний орган зобовя`зано йому повернути, посилаючись на норми деліктного права.

Суд зауважує, що Івано-Франківським окружним адміністративним судом вже вирішено саме цей спір про відшкодування ОСОБА_1 витрат за зберігання транспортного засобу на складі митниці у справі №300/1837/19, і прийнято у справі рішення, яке набрало законної сили.

Крім того, як вже було зазначено вище, у даній адміністративній справі №300/1837/19 Івано-Франківським окружним адміністративним судом замінено попередника Галицької митниці Державної митної служби Івано-Франківську митницю Державної фіскальної служби на митний орган, який є відповідачем за цивільним позовом №344/361/26, тобто Галицьку митницю Державної митної служби.

Тобто мова йде про те, що спір існує між одними і тими ж особами.

Отже, питання відшкодування ОСОБА_1 витрат за зберігання транспортного засобу на складі митниці вже вирішено адміністративним судом.

Викладені у позовній заяві, яку подано в порядку цивільного судочинства, доводи про нетотожність спору в адміністративному судочинстві та даного спору в порядку цивільного судочинства відхиляються Судом, оскільки такі спори є тотожними за всіма критеріями (тотожність сторін спору, тотожність предмета спору, тотожна підстава позову), тобто дані спори повністю співпадають за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Та обставина, що в порядку адміністративного судочинства після винесення рішення на користь ОСОБА_1 ним не здійснено заходів щодо, зокрема, примусового виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі №300/1837/19 від 31.12.2019 року, не є підставою для повторного вирішення аналогічного питання в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи зазначене, Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення майнової шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади, у розмірі 66 545 гривень 69 копійок на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

В частині позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних розгляд справи слід продовжити.

Висновок суду про закриття провадження у справі в частині вищезазначеної позовної вимоги не є обмеженням Позивачу доступу до правосуддя, оскільки у спірних правовідносинах право на доступ до правосуддя реалізоване ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства (справа №300/1837/19), а стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує особі право на повторний перегляд одного і того ж питання по суті в одних і тих самих правовідносинах в межах різних видів судочинств.

На підставі вищенаведеного, відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України , суд,-

У Х В А Л И В :

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Державної митної служби в частині позовних вимог про стягнення майнової шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади, у розмірі 66 545 гривень 69 копійок закрити.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.03.2026 року.

Суддя Г.В. Домбровська