Справа № 291/1490/25
Провадження №2/291/127/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Федорчук І.В.,

за участю секретаря судового засідання Герасимчук Н. П.

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в залі судових засідань Ружинського районного суду Житомирської області цивільну справу №291/1490/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту,

встановив:

18.12.2025 ТОВ «ФК «Артеміда-ф» звернулося до суду із зазначеним позовом та просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 1079503 від 24.09.2020 у розмірі 29737,54 грн та 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору та 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначає, що 24.09.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладений договір № 1079503 у електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 7000,00 грн на строк 30 днів зі сплатою 0,01% за день користування кредитними коштами.

З подальшому у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати відповідачем зобов`язань за Кредитним договором, відповідач ініціював продовження користування кредитом, внаслідок чого Додатковим договором від 26.10.2020, строк користування кредитом продовжили до 26.11.2020.

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав і тому утворилась заборгованість в розмірі 29737,54 грн.

Відповідно до договору факторингу № 015-220221 від 22.02.2021 ТОВ «Сіроко фінанс» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № 1079503 від 24.09.2020 до відповідача. В подальшому за договором факторингу № 20240821/1 від 21.08.2024 право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача. У добровільному порядку спір не вирішено, що змусило товариство звернутись до суду із зазначеним позовом.

Враховуючи вищенаведене просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості та судові витрати.

Ухвалою суду від 06.01.2026 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідач про розгляд справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання.

Відзив на позов відповідачем у визначений термін, не надано.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що між 24.09.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладений договір про № 1079503 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 7000 грн на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язалася сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Згідно з пунктами 1.3-1.4.1, 2.1 договору кредит надано на строк 30 днів з 24.09.2020. Процентна ставка становить 0,01 % в день у межах строку надання кредиту. Кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта за реквізитами № НОМЕР_1 .

Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 24.09.2020 о 20:39:44 (а.с. 9-12).

Також відповідач ознайомлена шляхом проставлення електронного підпису з додатком № 1 до договору щодо графіку платежів, паспортом споживчого кредиту (а.с. зворот 12-16).

Додатковим договором до договору №1079503 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.10.2020, строк користування кредитом продовжили до 26.11.2020.

Відповідно до повідомлення ТОВ Універсальні платіжні рішення на виконання договору на переказ коштів № ФК-19/03-21 від 12.03.2019, укладеного з ТОВ «Лінеура Україна», товариством успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 24.09.2020 о 20:41:07 на суму 7000,00 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції НОМЕР_3 (а.с. 35).

Згідно з детальним розрахунком ТОВ «ФК «Артеміда-ф», заборгованість ОСОБА_1 станом на 24.09.2020 за договором № 1079503 від 24.09.2020 становить 29737,54 грн, з яких 7000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 19029,00 грн заборгованість за відсотками; 3708,54 грн інфляційне збільшення (а.с. 36).

Також 22.02.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Сіроко фінанс» укладено договір факторингу № 015-220221, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Сіроко фінанс» приймає права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 17-19).

До договору долучено додаткову угоду № 02 до договору факторингу № 015-220221 від 22.02.2021 щодо погодження суми фінансування, копія платіжної інструкції про перерахування ТОВ «Сіроко фінанс» на користь ТОВ «Лінеура Україна» коштів на виконання договору факторингу № 015-220221 від 22.02.2021 та додатковою угоди до нього, витяг з реєстру боржників згідно з додатковою угодою № 2 до договору факторингу від 22.02.2021 (а.с. 23, 32-33)

21.08.2024 між ТОВ «Сіроко фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-ф» укладено договір факторингу № 20240821/1, відповідно до умов якого ТОВ «Сіроко фінанс» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Артеміда-ф» приймає права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 24-27).

До договору долучено копію платіжної інструкції про перерахування ТОВ «Сіроко фінанс» на користь ТОВ «Лінеура Україна» коштів на виконання договору факторингу № 20240821/1 від 21.08.2024, витяг з реєстру боржників, де зазначено, що ОСОБА_1 за договором № 1079503 від 24.09.2020 має заборгованість у розмірі 26029,00 грн, з яких 7000, 00 грн заборгованість за тілом кредиту, 19029,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.31-32).

Також 08.10.2024 ТОВ «ФК «Артеміда-ф» звернулася до ОСОБА_1 з досудовою вимогою про погашення заборгованості за кредитом у розмірі 26029,00 грн (а.с. 37).

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Основоположним принципомцивільного судочинстває принципзмагальності сторін,який закріпленийположеннями статей 12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини. Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1079503 від 24.09.2020 укладений між первісним кредитором та ОСОБА_1 у електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договору як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо.

Також позивачем доведено факт отримання відповідачем від первісного кредитора грошових коштів у розмірі 7000,00 грн, що підтверджується повідомленням фінансової установи ТОВ Універсальні платіжні рішення, де зазначено суму перерахованих коштів, дату, час перерахування та маски картки клієнта, які збігаються з відомостями, зазначеними у договорі № 1079503 від 24.09.2020.

Про правові підстави набуття позивачем ТОВ «ФК «Артеміда-ф» права вимоги за вказаним кредитним договором свідчать копії договорів факторингу від 22.02.2021 та від 21.08.2024, реєстр боржників до договорів, копії платіжних документів про сплату коштів товариствами на виконання договорів факторингу.

Вказані обставини відповідачем спростовані не були.

Проте позивачем не доведено підставності вимог за договором №1079503 від 24.09.2020 щодо стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 19029,00 грн.

До матеріалів позовної заяви не долучено розрахунку заборгованості за договором №1079503 від 24.09.2020 первісного кредитора із зазначенням розміру заборгованості за вказаним видом платежу з посиланням на певну дату.

Відсутність зазначеної інформації позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування таких відсотків, їх відповідність узгодженим між сторонами умовам, а також їх нарахування у межах строку кредитування.

Оскільки вимоги позивача за договором носять похідний характер, обмежуються правом вимоги первісного кредитора, тому судом не встановлено підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 19029,00 грн як зазначено у детальному розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Артеміда-Ф».

Також судом не встановлено підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3708,54 грн інфляційного збільшення з наступних мотивів.

Суд погоджується із правом позивача на застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України щодо неналежного виконання грошового зобов`язання, проте розрахунок інфляційних втрат позивачем здійснено, виходячи із суми заборгованості 26029,00 грн, право вимоги на яку ним не доведене у судовому засіданні.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В матеріалах справи наявні Договір про надання правової допомоги №20251212-6Ш від 12.12.2025, Розрахунок суми судових витрат за кредитним договором №1079503 від 24.09.2020.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.08.2022 справі №520/6658/21).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи складність справи, предмет спору та значення справи для сторін, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 7000,00 грн є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг. Таким чином, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн.

За таких обставин, оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача 7000,00 грн. заборгованості за кредитним договором №1079503 від 24.09.2020, щодо вимог про стягнення заборгованості по відсотках та інфляційних витрат слід відмовити.

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було, як не надано і власного розрахунку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, визначає позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягнувши їх із ОСОБА_1 у розмірі 570,22 грн.

Керуючись ст.ст. 259,263-268,280,354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за кредитним договором №1079503 від 24.09.2020 у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» судовий збір у розмірі 570,22 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф», місце знаходження: 79013, м.Львів, вул.С.Бендери,87, офіс 54, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 04 березня 2026 року.

Суддя І.В. Федорчук