ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3709/24
провадження № 6/753/49/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Гайової С.Г., заявника - ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 травня 2024 року у справі № 753/3709/24, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води в сумі 47529,46 грн.; інфляційну складову боргу в сумі 4149,88 грн., 3 % річних в сумі 825,50 грн. Стягнуто з відповідачів на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» у рівних частках судовий збір в сумі 3028,00 грн., тобто по 1009,23 грн. з кожного відповідача.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 серпня 2025 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 травня 2024 року у справі № 753/3709/24 - залишено без змін.

01 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва із заявою про розстрочення виконання вказаного судового рішення та просив розстрочити виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 травня 2024 року у справі № 753/3709/24 в частині стягнення з ОСОБА_1 , на якого припадає частка в сумі 18510,95 грн. терміном на 12 місяців з дня набрання законної сили ухвалою суду, встановивши графік погашення заборгованості: до 10 січня 2026 року - 3702,19 грн., 10 лютого 2026 року - 3702,19 грн., 10 березня 2026 року - 3702,19 грн., 10 квітня 2026 року - 3702,19 грн., 10 травня 2026 року - 3702,19 грн.

Заява обґрунтована тим, що боржник ОСОБА_1 має вкрай важкий матеріальний стан, зокрема заборгованість перед АТ «Універсал Банк» в сумі 48159,46 грн., перед АТ КБ «Приват Банк» у сумі 81998,94 грн., не отримує достатнього доходу для виконання рішення суду одразу в повному обсязі і покладення на нього солідарного боргу становить надмірний тягар.

Згідно із протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, заяву передано для розгляду судді Мицик Ю.С.

06 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» подало заперечення проти поданої заяви та просило у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення по справі № 753/3709/24 відмовити в повному обсязі, посилаючи на те, що:

(1) розстрочення виконання рішення, яке не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, можливе лише з дати ухвалення рішення Дарницьким районним судом м. Києва по справі № 753/3709/24, тобто з 10 травня 2024 року. Враховуючи, що на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про розстрочення виконання судового рішення (01 листопада 2025 року) сплинув час, який є більшим ніж дванадцять місяців з дати ухвалення рішення суду по справі № 753/3709/24, розстрочення такого рішення вже є неможливим в силу положень ч. 5 ст. 435 ЦПК України.

(2) заявник фактично просить суд замінити солідарне зобов`язання, яке встановлено судом в резолютивній частині рішення, та ґрунтується на ст. 541 - 544 ЦК України, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», на часткове зобов`язання (ст. 540 ЦК України), що не відповідає обставинам справи, правовій природі солідарного зобов`язання, а також не передбачено ЦПК України на даному етапі судового провадження - етапі виконання судового рішення;

(3) надані заявником документи не є належним підтвердженням тяжкого матеріального стану, який об`єктивно не дозволяє виконати рішення суду, ОСОБА_1 не має статусу безробітного або банкрута, як слідує з довідки ОК-5, заявник, крім інших надходжень, має постійне місце роботи (АТ «ФАРМАК») та щомісячну заробітну плату, яка є значно більша, ніж встановлений ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір мінімальної заробітної плати в Україні; заявником не додано відомостей щодо усіх наявних його банківських рахунків, оскільки щонайменше не надано рух коштів по картці для заробітної плати, витяги із державних реєстрів щодо відсутності у нього нерухомого майна, земельних ділянок, транспортних засобів тощо; не надано документів, з яких би вбачався склад сім`ї (фінансове становище членів сім`ї), як обов`язковий елемент для визначення матеріального стану останнього, а фінансові труднощі, пов`язані з кредитними зобов`язаннями, утворилися за безпосереднім волевиявленням самого заявника.

17 та 22 листопада 2025 року ОСОБА_1 подав письмові пояснення щодо поданих позивачем заперечень.

У зв`язку з відрахуванням судді Мицик Ю.С. зі штату Дарницького районного суду міста Києва розпорядженням керівника апарату Дарницького районного суду міста Києва № 110 від 04 грудня 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Ухвалою суду від 05 лютого 2026 року розгляд заяви призначено на 25 лютого 2026 року.

У судове засідання представник позивача не прибув, у поданій до суду заяві просив розглядати справу без участі представника ТОВ «Євор-реконструкція».

Як встановлено судом, рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 травня 2024 року у справі № 753/3709/24, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 серпня 2025 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води в сумі 47529,46 грн.; інфляційну складову боргу в сумі 4149,88 грн., 3 % річних в сумі 825,50 грн. Стягнуто з відповідачів на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» у рівних частках судовий збір в сумі 3028,00 грн., тобто по 1009,23 грн. з кожного відповідача.

Повний текст рішення Дарницького районного суду міста Києва у справі № 753/3709/24 складено 10 травня 2024 року , отже датою ухвалення вказаного рішення суду є 10 травня 2024 року.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (рішення у справі Трихліб проти України, заява № 58312/00, п. п. 25-32, від 20 вересня 2005 року, у справі Іммобіліаре Саффі проти Італії, заява № 22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п. 66).

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 5, 7 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Під розстрочкою розуміється виконання рішення частками, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись судом.

Згідно з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України Про виконавче провадження, згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

У постанові від 03 жовтня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 824/50/22 дійшов таких висновків: «Враховуючи, що судове рішення, виконання якого просить відстрочити заявник, ухвалено 02 серпня 2022 року, а з відповідно заявою АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» звернувся до суду у травні 2024 року, тобто більше ніж через один рік з дня ухвалення судового рішення (майже через 2 роки), то в її задоволенні слід відмовити, оскільки положення частини п`ятої статті 435 ЦПК України містить імперативну вимогу про неможливість відстрочення виконання судового рішення більше ніж на один рік з дня його ухвалення, яка не підлягає двоякому тлумаченню.

До подібних висновків у пункті 56 постанови від 16 жовтня 2020 року дійшла Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/2912/15.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до матеріалів справи, рішення Дарницького районного суду м. Києва ухвалено 10 травня 2024 року, а із заявою про відстрочку його виконання ОСОБА_1 звернувся до суду у листопаді 2025 року, тобто з пропуском визначеного законодавством строку на вчинення відповідної процесуальної дії - надання розстрочки.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання судового рішення належить відмовити.

Доводи заявника, що рішення Дарницького районного суду міста Києва у цій справі набрало законної сили лише 20 серпня 2025 року і тільки з вказаної дати у заявника виникло право на подання заяви про відстрочку, а стадія виконання судового рішення можлива лише після набрання законної сили судовим рішенням і розстрочення виконання судового рішення, яке оскаржується в апеляційному порядку, неможливе, суд відхиляє, оскільки норма ч. 5 ст. 435 ЦПК України не ставить в залежність початок перебігу річного строку для розстрочення виконання судового рішення з дати набрання рішення законної сили чи моментом постановлення ухвали про розстрочку виконання рішення, а чітко встановлює, що такий строк не може перевищувати одного року саме з дня ухвалення рішення, виконання якого заявник просить розстрочити.

З огляду на те, що заявник звернувся до суду з вказаною заявою поза межами встановленого процесуальним законом строку для розстрочки рішення суду, суд вважає, що наведені заявником підстави для розстрочення виконання судового рішення за наведених обставин значення не мають.

Керуючись статтями 2, 12, 258 - 260, 353, 354, 435 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 02 березня 2026 року.

Суддя Олександр ЯКУСИК