Справа№938/1247/25
Провадження № 2-з/938/3/26
УХВАЛА

щодо заяви про забезпечення позову

03 березня 2026 року селище Верховина, Верховинський район, Івано-Франківська область

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Бучинського А.Б.,

з участю секретаря судового засідання Ласкурійчук С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , подану до суду її представником ОСОБА_2 , про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

представник заявника ОСОБА_1 адвокат Шчекіч І.В., звернулася із заявою про забезпечення позову у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, шляхом заборони ОСОБА_3 в будь-який спосіб чинити перешкоди ОСОБА_1 у доступі та користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 , зобов`язання ОСОБА_3 вчинити всі необхідні дії для того, щоб передати ОСОБА_1 ключі від вхідної двері житлового будинку АДРЕСА_1 .

Вказану заяву обґрунтовує тим, що справа за її позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя перебуває на стадії підготовчого провадження. Однак, з часу коли позивач повернулась 27.07.2025 з сином в Україну, відповідач чинить позивачу перешкоди у доступі до спільного будинку, який придбаний подружжям під час перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти та за рахунок спільних зусиль подружжя, відповідно позивач має право користуватись спірним будинком та проживати в будинку разом з малолітнім сином ОСОБА_5 . Однак, батьки відповідача змінили замок на вхідній двері в будинок і ключі від нового замка позивачу не передали. У такий спосіб відповідач чинить перешкоди позивачу у доступі до спільного житла та користування ним. Іншого житла позивач немає. У зв`язку з перешкодами, які чинить відповідач, позивач змушена жити з сином в будинку своїх батьків у той час коли вона має право жити в спірному будинку. А тому, з метою захисту прав позивача на спірне нерухоме майно, необхідно застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які перешкоди у користуванні спірним житловим будинком та земельною ділянкою позивачу, а також зобов`язати відповідача передати позивачу ключі від вхідної двері спірного будинку.

У відповідності до положень ч.1 ст.153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи у дводенний строк.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви, слід дійти висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Зокрема, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Тобто, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження №12-90гс20) зазначено, що: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) дійшла до висновків про те, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначила, що: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

З матеріалів цивільної справи за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власністі на нерухоме майно вбачається, що між сторонами існує спір щодо наявності у кожного із них права власності, на нерухоме майно, яке було набуте у шлюбі, зокрема і житловий будинок АДРЕСА_1 .

В той же час, позивач заявляючи вимогу про забезпечення позову у спосіб заборони відповідачу вчиняти їй перешкоди у доступі та користуванні спірним нерухомим майном з передачею ключів від входу у будинок, жодним чином не обгрунтувала перед судом яким чином обраний спосіб забезпечення позову є співмірним заявленій позовній вимозі та спрямований на ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача в межах заявлених позовних вимог, а його не застосування призведе або може призвести до утруднення чи неможливості виконання судового рішення, у випадку задоволення її позовних вимог.

Крім цього, наведені у заяві про забезпечення позову обставини про вчинення ОСОБА_3 перешкод у доступі позивача до будинку та користування ним, зміна замка на вхідних дверях будинку батьками відповідача, відсутності у позивача іншого житла та факту її проживання з дитиною у будинку батьків позивача, не підтверджено належними й допустимими доказами.

А тому, подана заява про забезпечення позову є необгрунтованою, а відтак не підлягає до задоволення судом.

Керуючись ст.ст.149, 150, 152, 153, 261, 353, 354, 355 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , подану до суду її представником ОСОБА_2 , про забезпечення позову, відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя: Андрій БУЧИНСЬКИЙ