ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/12/25Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 22-ц/817/69/26 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Моленя Ростислава Богдановича на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 7 жовтня 2025 року, ухвалене суддею Малярчуком В.В. у цивільній справі №606/12/25 за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Збережемо наш дім до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Збережемо наш дім (далі ОСББ Збережемо наш дім) звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 3252,60 грн заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що ОСББ «Збережемо наш дім» є належним управителем багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 у цьому будинку.

Рішеннями загальних зборів ОСББ (протоколи №2 від 30 липня 2021 року та №3 від 1 жовтня 2021 року) були встановлені обов`язкові для співвласників внески на утримання будинку: спочатку 2 грн за 1 кв. м, а з 1 листопада 2021 року 3 грн за 1 кв. м.

ОСОБА_1 зазначені внески не сплачувала, рішення загальних зборів не виконувала, на письмові та усні звернення не реагувала, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у сумі 3252 грн 60 коп. (55,60 грн ? 3 місяці та 83,40 грн ? 37 місяців).

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 7 жовтня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ "Збережемо наш дім" заборгованість у розмірі 3252,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ "Збережемо наш дім" витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та 5000 грн витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Молень Р.Б. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, оскільки суд безпідставно визнав доведеними підстави для стягнення внесків та заборгованості, не перевіривши належність і обов`язковість рішень загальних зборів ОСББ.

Зазначає, що протоколи №2 від 30 липня 2021 року та №3 від 1 жовтня 2021 року про встановлення внесків ухвалені з порушенням Статуту (відсутність відкритого поіменного голосування, письмового викладу результатів та особистих підписів співвласників), а також відсутні докази належного оприлюднення/повідомлення про ці рішення, тому вони не є обов`язковими для ОСОБА_1 .

Крім цього, ОСББ "Збережемо наш дім" не надало документів, які обґрунтовують розмір внесків і нарахувань (кошторисів, балансів, річних звітів, підтверджених витрат), а подані поодинокі акти списання не дають можливості перевірити реальні витрати та суму боргу.

У відзиві ОСББ "Збережемо наш дім" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Вказує, що рішеннями загальних зборів (протоколи № 2 від 30 липня 2021 року та № 3 від 1 жовтня 2021 року) встановлено розмір внесків, які залишаються чинними, не скасованими та не оскарженими. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до оспорювання рішень органів управління ОСББ, однак питання законності цих рішень не є предметом розгляду у цій справі про стягнення заборгованості, а тому такі доводи не спростовують ані факту боргу, ані обов`язку співвласника сплачувати внески.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Обставини справи.

8 лютого 2013 року ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 27,8 кв. м, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, зареєстрованим у реєстрі за № 51.

Утримання та обслуговування зазначеного багатоквартирного будинку здійснює ОСББ «Збережемо наш дім».

13 липня 2021 року установчими зборами співвласників будинку за адресою: АДРЕСА_1 затверджено Статут та створено ОСББ «Збережемо наш дім», а також обрано голову ОСББ ОСОБА_2 , що підтверджується протоколом № 1 від 13 липня 2021 року.

16 липня 2021 року ОСББ «Збережемо наш дім» зареєстровано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

30 липня 2021 року загальними зборами ОСББ «Збережемо наш дім» встановлено внесок на утримання будинку у розмірі 2 грн за 1 кв. м загальної площі квартири (до 01 листопада 2022 року), а помісячний збір внесків та внесення записів доручено голові ОСББ, що підтверджується протоколом № 2 від 30 липня 2021 року.

Виходячи із площі квартири ОСОБА_1 27,8 кв. м, щомісячний внесок становив 55 грн 60 коп. (2,00 грн ? 27,8 кв. м).

1 жовтня 2021 року загальними зборами ОСББ «Збережемо наш дім» вирішено з 1 листопада 2021 року встановити внесок у розмірі 3 грн за 1 кв. м загальної площі квартири для утримання інфраструктури та належного зовнішнього вигляду будинку, що підтверджується протоколом № 3 від 01 жовтня 2021 року.

Виходячи із площі квартири 27,8 кв. м, щомісячний внесок становив 83 грн 40 коп. (3,00 грн ? 27,8 кв. м).

Оприлюднення вказаних рішень загальних зборів здійснено шляхом розміщення їх тексту у загальнодоступному місці на дошці оголошень відповідно до пункту 11 Статуту.

4 січня 2023 року, 5 січня 2024 року та 25 листопада 2024 року на адресу ОСОБА_1 надсилалися рекомендовані поштові відправлення з актами претензіями звіряння розрахунків, підписаними ревізійною комісією, а також рахунками про стан заборгованості та вимогами про сплату, зокрема від 06 лютого 2024 року та 25 листопада 2024 року, що підтверджується матеріалами поштового листування у справі.

Станом на 1 лютого 2023 року заборгованість за внесками на утримання будинку становила 1334 грн 40 коп., що підтверджується розрахунком на утримання будинку за грудень 2022 року.

Станом на 1 лютого 2024 року заборгованість за внесками на утримання будинку становила 2418 грн 60 коп., що підтверджується розрахунком на утримання будинку за січень 2024 року.

Станом на 1 грудня 2024 року заборгованість за внесками на утримання будинку становила 3252 грн 60 коп., що підтверджується розрахунком на утримання будинку за листопад 2024 року.

Належні внески на управління багатоквартирним будинком ОСОБА_1 у повному обсязі не сплачувала, унаслідок чого на день звернення до суду утворилася заборгованість у розмірі 3252 грн 60 коп за вказаними платежами.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

В силу частини 1 статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку встановлені Законом України«Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 цього Закону об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

За положеннями частини 4 статті 4 вищевказаного Закону основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Змістом статей 16, 17 цього Закону об`єднання наділено правом відповідно до законодавства та статуту встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. У свою чергу, співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати внески і платежі.

Статтею 20 Закону України«Про об`єднанняспіввласників багатоквартирного будинку» встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

У постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі №466/8748/16-ц зроблено правовий висновок про те, що особа, яка є співвласником будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділене правом у разі нездійснення таких дій цією особою звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів. Законом, іншими законодавчими актами не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування внесків і платежів, визначених загальними зборами ОСББ.

Само по собі визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків та платежів співвласників будинку відповідно до частини 9 статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та частини 2 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників (висновок Великої Палати ВС,зроблений нею у постанові від 3 грудня 2019 року під час розгляду справи №910/6471/18).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У ст. 530 ЦК України зазначено, що у випадку коли у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). обов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, законодавством встановлено обов`язок співвласника брати участь в утриманні спільного майна багатоквартирного будинку, рішення загальних зборів ОСББ є обов`язковим до виконання всіма співвласниками.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСББ Збережемо наш дім надаються послуги з управління (утримання) будинком, у якому розташована квартира, яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Відповідачка як споживач цих послуг, а також власник нерухомого майна і співвласник приміщень загального користування, у повному обсязі не оплачує членські внески, чим порушує права ОСББ Збережемо наш дім на отримання плати задля забезпечення статутної діяльності.

При цьому з матеріалів справи не вбачається оскарження та визнання недійсними рішення ОСББ, оформленого протоколом щодо розмірі внесків, як і не вбачається сплата відповідачем членських внесків.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин та прийшов до правомірного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості із відповідачки, як власника квартири.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що протоколи №2 від 30 липня 2021 року та №3 від 1 жовтня 2021 року про встановлення внесків ухвалені з порушенням Статуту, а також відсутні докази належного оприлюднення/повідомлення про ці рішення, тому вони не є обов`язковими для ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, з протоколу № 2 від 30 липня 2021 року вбачається, що загальна кількість співвласників становила 6 осіб, на зборах були присутні 5 осіб, тобто забезпечено більшість від загальної кількості голосів співвласників. У розділах «Голосували» за відповідними питаннями зазначено, що рішення підтримано («за») присутніми, при цьому графи «проти» та «утримались» не заповнені, що свідчить про відсутність голосів проти та утримався і фактичне одностайне волевиявлення тих, хто брав участь у голосуванні. Крім того, протокол містить підписи голови та секретаря зборів, а також підписи співвласників із зазначенням їхніх даних, що підтверджує як склад учасників, так і належність їх голосів до відповідних квартир.

Аналогічно, з протоколу № 3 від 01 жовтня 2021 року вбачається, що за наявності 6 співвласників у зборах брали участь 4 особи, а за спірними питаннями зазначено голосування «за 4», тоді як «проти» та «утримались» відсутні, що свідчить про одностайне прийняття рішень учасниками, які становили більшість співвласників. Протокол також містить підписи уповноважених осіб зборів та аркуш підписів співвласників, що унеможливлює сумнів у персональному складі учасників і в самому факті прийняття рішень.

За таких обставин посилання на те, що протоколи нібито не містять письмового викладу результатів поіменного голосування у розумінні Статуту, є формальним, оскільки протоколи фіксують кількісний результат голосування, відсутні будь-які голоси «проти» чи «утримався», тобто рішення приймались без альтернативних волевиявлень, підписи учасників із ідентифікацією підтверджують склад співвласників, які брали участь у зборах та підтримали рішення. Це виключає висновок про істотне порушення процедури, яке могло б вплинути на результат голосування або поставити під сумнів дійсність ухвалених рішень.

Також колегія суддів відхиляє доводи про відсутність належного повідомлення/оприлюднення рішень загальних зборів, оскільки встановлено, що оприлюднення рішень здійснювалося способом, визначеним Статутом ОСББ «Збережемо наш дім», шляхом розміщення тексту рішень у загальнодоступному місці на дошці оголошень. Сам по собі факт незгоди ОСОБА_1 з рішеннями загальних зборів або посилання на відсутність персонального вручення копій таких рішень не звільняє співвласника від обов`язку утримувати спільне майно та сплачувати встановлені внески, оскільки обов`язковість рішень загальних зборів прямо випливає із закону, а порядок доведення їх до відома співвласників визначається статутними документами об`єднання.

Не заслуговують на увагу й твердження про те, що ОСББ «Збережемо наш дім» не надало кошторисів, балансів, річних звітів та первинних документів, які нібито є необхідними для стягнення внесків. Предметом цього спору є стягнення нарахованих і несплачених внесків, встановлених рішеннями загальних зборів, а не перевірка доцільності витрат, правильності ведення бухгалтерського обліку чи затвердження кошторису.

Із урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому колегією суддів враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

У відзиві представник ОСББ Збережемо наш дім - адвокат Фільварочна О.Б., серед іншого, просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ Збережемо наш дім 3200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до відзиву долучено:

-Договір про надання правничої допомоги від 9 грудня 2025 року, укладений між ОСББ Збережемо наш дім та адвокатом Фільварочною О.Б.

- Додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги від 9 грудня 2025 року, згідно якого розмір гонорару становить 3200,00 грн

-Ордер на надання правничої допомоги у Тернопільському апеляційному суді ОСББ Збережемо наш дім адвокатом Фільварочною О.Б.

-Квитанція про оплату 3200,00 грн.

4 січня 2026 року (зареєстровано судом 5 січня 2026 року) через систему Електронний суд представник ОСОБА_1 - адвокат Молень Р.Б. подав клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в якому просив зменшити заявлений адвокатом Фільварочною О.Б. розмір витрат на професійну правничу допомогу до 400,00 грн, посилаючись на те, що заявлена сума витрат є суттєво завищеною, неспівмірною із обсягом наданих послуг.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Із наданих заявником документів вбачається, що розмір витрат на правову допомогу встановлено у фіксованому розмірі 3200,00 грн.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Встановивши та проаналізувавши вартість і обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт у даній цивільній справі, зважаючи на її характер та складність та ціну позову 3252,60 грн, з огляду на наявність клопотання про зменшення розміру правничої допомоги, апеляційний суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1000,00 грн суми витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, яка є обґрунтованою та відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушена була понести сторона позивача у цій справі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Моленя Ростислава Богдановича залишити без задоволення.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 7 жовтня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Збережемо наш дім (м. Теребовля; вул. Коротка, 7; ) 1000,00 грн (одну тисячу гривень) витрат за надану професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 3 березня 2026 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Храпак Н.М.