Справа № 497/1739/25
Провадження № 2/497/207/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Раца В.А.,

секретаря - Божевої І.Д.,

за участю представників сторін:

представника позивача - Синиченко Д.В., в режимі відеоконференції,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відкритому судовому засіданні, в місті Болграді, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

25.07.2025 року директор товариства Ткаченко М. звернулася до суду шляхом формування документу в системі "Електронний суд", із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на користь позивача з відповідача суму заборгованості за договорами №102655283 від 09.08.2021 року та №3223615 від 02.08.2021 року в сумі 74 066,26 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.08.2021 та 09.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 було укладено договори №3223615 та №102655283, за умовами яких відповідач отримав позику в розмірі 7 000,00 грн. та 4 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1,25 та 2,00 відсотків, яка нараховується від фактичного залишку кредиту за кожен день користування позикою. Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Цей договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Договорами також передбачена стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом в розмірі 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками, прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договорами, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договорів. Відповідач за обома договорами своїх зобов`язань не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 17.12.2021 року та 15.12.2021 року ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі за договорами №3223615 та №102655283. Після чого 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за вищевказаними договорами. Таким чином позивача наділено правом вимоги до відповідача за обома договорами. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість, тому представник звернувся до суду з цими позовними вимогами.

Ухвалою судді від 30.07.2025 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі.

05.09.2025 року до участі у справі долучився представник відповідача ОСОБА_1 , який підтвердив свої повноваження довіреністю від 02.09.2025 року що посвідчена приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Дудар К.Д. за реєстровим номером 2740, строком дії до 02.09.2028 року (а.с.87-88).

11.09.2025 року від представника відповідача Чаленко І.Д. надійшов відзив, в якому він просить у позовних вимогах відмовити у повному обсязі. У відзиві зазначає, що відповідач є військовослужбовцем та проходить лікування після поранення у Вінницький області. Зазначає, що датами повернення кредитів №3223615 від 02.08.2021 року є 01.09.2021 року і №102655283 від 09.08.2021 року - 08.09.2021 року, сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження дій протягом установленого законом строку. Право кредитора було порушено після несплати позичальником чергового платежу, тобто, з урахуванням дати останнього платежу, 01.09.2021 року та 08.09.2021 року, отже строк позовної давності сплинув 01.09.2024 року та 08.09.2024 року відповідно. Карантин запроваджено 11.03.2020 року. 17.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби». Тобто з моменту виникнення права вимоги 01.10.2021 року та 08.10.2021 року з урахуванням строку набуття чинності 17.07.2020 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби», з урахуванням відсутності обґрунтування з боку позивача вплину запровадження воєнного стану на неможливість звернення з позовом до суду, строк позовної давності сплинув 01.09.2024 року та 08.09.2024 року відповідно. Позивач звернувся до суду з позовом в липні 2025 року, тобто з пропуском строків позовної давності. Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Окрім цього представник не погоджується з укладенням договору та його обґрунтованості. На думку представника позивач не надав до суду належних доказів щодо укладення між сторонами договору та досягнення ними згоди щодо всіх умов кредитного договору. Наданий позивачем до матеріалів позовної заяви розрахунок заборгованості за договором не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. Надані позивачем Довідки, яким повідомляється про перерахування грошей, не є первинними документами в розумінні положень ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Зазначає, що Закон України «Про електронно-цифровий підпис» втратив чинність, тому не уявляється за можливе взагалі визначити порядок та підстави підтвердження виникнення правовідносин між сторонами. Щодо нарахованих відсотків, то позивачем, було загалом поза межами строку дії кредитного договору проведено їх нарахування. Процентну ставку визначено 2,00% в день, що становить 912,50% річних. За умов визначених кредитними договорами, структура визначення відсоткової ставки не надає можливості розуміння реальної вартості кредиту, що створює умови маніпуляції з боку кредитора з зазначених питань не на користь споживача та створює правову невизначеність. В даній справі жоден з наданих позивачем документів не містить ні власноручного, ні прирівняного до власноручного, ні електронного, ні одноразового ідентифікатора з алфавітно-ціфрової послідовності, надісланого відповідно вимог ст. 12 ЗУ «Про електрону комерцію», що можна було б вважати підписом позичальника. Все вище перелічене на думку представника є підставами для відмови у задоволенні позовних вимог (а.с.90-96).

18.09.2025 року представник позивача Ткаченко М.М. надала відповідь на відзив, в якій оспорює посилання представника у відзиві та наполягає на задоволенні позову, в саме спростовує посилання предна пропущення строків позовної давності, так як відповідно до п.12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені в тому числі ст. 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року. Також відповідно до п.19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України строк позовної давності на період дії воєнного стану перебіг позовної давності зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином з 12.03.2020 року по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.20222 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено. Отже позивачем не пропущені строки позовної давності за вище вказаними договорами. Щодо тверджень позивача про те, що він є військовослужбовцем, а тому звільняється від сплати, в тому числі, відсотків за користування кредитом, то належним доказом, що підтверджує статус військовослужбовця є довідки за Формою 5, відповідачем надано не було. Також положення п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на яке посилається відповідач як на підставу звільнення його від сплати відсотків за кредитними договорами, не може бути застосовано до нього до 24.02.2022. Так нарахування відсотків було здійснено до 24.02.2022 року, тобто до дати, з якої було оголошено воєнний стан, та відповідно до моменту мобілізації відповідача та до початку перебування відповідача на військовій службі. Також представник зазначає, що між первісним кредитором та відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Електронний договір укладався згідно з положеннями Законів України «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронну комерцію». Щодо оспорювання розрахунку заборгованості, то відповідачем не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. Нарахування процентів за відсотковою ставкою відповідно до п.1.5.2 Договору, в подальшому у зв`язку із частковою сплатою за договором було пролонговано дію строку кредитування за ініціативою Позичальника, відповідно до умов Договору п.2.3.1.1 та відповідно до вимог п.2.2.1 сплачено комісію за пролонгацію. В подальшому нарахування процентів було продовжено на підставі п.1.6 та п.2.3.1.2 Договору, тобто відбулася пролонгація на стандартних умовах, оскільки сплат від Позичальника не надходило. Відповідач зазначив, що відповідно до ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», продавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідки є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Вказані норми застосовуються щодо нарахування штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема неустойки. Таким чином посилання відповідача на несправедливі умови договору також є безпідставними (а.с.105-117).

18.09.2025 року представник позивача - Ткаченко М.М. звернулася через систему "Електронний суд" з клопотанням про витребування доказів від Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (а.с.101-103), клопотання ухвалою суду від 29.09.2025 року задоволено (а.с.133-135).

Витребувана судом інформація надійшла до суду 11.11.2025.

Представник позивача Синиченко Д.В. в судовому засіданні зазначила про підтримання позовних вимог в повному обсязі, за підстав вказаних у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача - Чаленко І.Д. в судовому засіданні підтримав заявлений ним відзив, з позовними вимоги не згодний, просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Щодо укладання договору про споживчий кредит №3223615 від 02.08.2021 року.

Судом встановлено, що 02.08.2021 року між ТОВ "Мілоан" в особі в.о.генерального директора Коршикова С.І. та ОСОБА_2 був укладений Договір про споживчий кредит №3223615, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 7 000,00 грн. строком на 30 днів з 02.08.2021 до 01.09.2021, зі сплатою відсотків за користування в розмірі 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а за прострочення - 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Окрім цього договором передбачена комісія за надання кредиту - 700,00 грн., яка нараховується одноразово (а.с.19-23). В пункті 2.3.1.2 Договору сторони домовилися про пролонгацію на стандартних (базових) умовах.

Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування. В цей день також підписано графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а.с.23 на звороті, а.с.24).

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Укладення вищезазначеного договору підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту №3223615 від 02.08.2021 року та підписання електронної форми договору ОСОБА_2 одноразовим ідентифікатором V88726, номер телефону НОМЕР_1 (а.с.38).

Отримання грошових коштів відповідачем підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 07.04.2025 року, відповідно до якої це товариство на підставі договору №40484607_26/10/18-1 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного з ТОВ «Мілоан», здійснило в системі Fondy 02.08.2021 року платіж в сумі 7 000,00 грн. згідно договору №3223615, номер операції 0е59088с-b7b4-46c5-a0deaae754946c8d_68736904 (а.с.38 на звороті).

Щодо стягнення за договором факторингу.

15.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» в особі Генерального директора Вініченка О.В. та ТОВ «Вердикт Капітал» в Генерального директора Іжаковського О.В. укладено договір факторингу №15-12/2021-22, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача (а.с.48-50).

Відповідно до п.п.6.1.4 Договору право вимоги переходить до Фактора після здійснення повної оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників, який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого Права вимоги. Як вбачається з п.7.1 цього Договору розмір фінансування за реєстром складає 4 014 759,20 грн.

Повну оплату було здійснено 20 грудня 2021 року, що підтверджено платіжним дорученням №313550011 (а.с.50). Акти приймання-передавання Реєстру Боржників були підписані сторонами 15 грудня 2021 року (а.с.50 на звороті).

Як вбачається з реєстру боржників до договору факторингу № 15-12/2021-22 від 15.12.2021 під номером 3794 рахується ОСОБА_2 , номер кредитного договору 3223615, загальний розмір заборгованості - 25 534,41 грн., з яких 5 687,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 19 147,41 грн. - заборгованість по процентам (а.с.58).

В подальшому 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) ТОВ "Коллект Центр" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Коллект Центр" приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача за кредитним договором №3223615 від 02.08.2021 (а.с.60-62).

Згідно з п.п.5.2 цього договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

Акт прийому-передачі Реєстру Боржників був підписаний в той самий день (а.с.62 на звороті).

Відповідно до реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023/01 від 10.01.2023 під номером 25527 рахується ОСОБА_2 номер кредитного договору 3223615, при цьому загальна сума заборгованості збільшилася до 45 723,26 грн., у тому числі тіло кредиту залишилося - 5 687,00 грн., а сума заборгованості по процентах збільшилася до 39 336,26 грн. (а.с.64-65).

Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення заборгованості, складеної ТОВ «Мілоан» (а.с.39-40) відповідачу за період з 02.08.2021 по 01.09.2021 (день повернення кредиту) нараховувалися відсотки згідно п.1.5.2 Договору, 29.08.2021 року відповідачем сплачено комісію в розмірі 350,00 грн. для пролонгації умов договору на базових умовах, а також сплачено певну суму заборгованості за кредитом; починаючи з 02.09.2021 року відсотки нараховувалися згідно п.1.5.2 Договору з врахуванням пролонгації до 08.09.2021 року, а в це день знову сплачено комісію за пролонгацію в розмірі 332,00 грн., 23.09.2021 року умови договору знову були пролонговані до 08.10.2021 року; а за період з 16.09.2021 по 22.09.2021 та з 09.10.2021 року по 29.11.2021 року нараховувалися відсотки згідно п.п.1.6, 2.3.1.2 Договору. Тому станом на 29.11.2021 року заборгованість складалася з 5 687,00 грн. - суми тіла кредиту, 19 147,41 грн. - заборгованості за відсотками, та 700,00 грн. - заборгованість по комісії, а всього - 25 534,41 грн. (а.с.39-40).

Як вбачається з розрахунку заборгованості складеної вже ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 15.12.2021 р. по 23.02.2022 р., було нараховано відсотки в розмірі 5,00 % денних на суму 25 534,41 грн. (а.с.44). Загальна сума заборгованості склала 45 723,26 грн.

З вказаних розрахунків також слідує, що відповідач періодично здійснював погашення своїх боргових зобов`язань за вказаним договором, тобто визнав факт укладення договору позики.

Щодо укладання договору про споживчий кредит №102655283 від 09.08.2021 року.

Судом встановлено, що 09.08.2021 року між ТОВ "Мілоан" в особі в.о.генерального директора Коршикова С.І. та Бур`яновим Денисом Ігоровичем був укладений Договір про споживчий кредит №102655283, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 4 000,00 грн. строком на 30 днів з 09.08.2021 до 08.09.2021, зі сплатою відсотків за користування в розмірі 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а за прострочення - 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Окрім цього договором передбачена комісія за надання кредиту - 760,00 грн., яка нараховується одноразово (а.с.26-30). В пункті 2.3.1.2 Договору сторони домовилися про пролонгацію на стандартних (базових) умовах.

Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування. В цей день також підписано графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а.с.30 на звороті, а.с.31).

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Укладення вищезазначеного договору підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту №102655283 від 09.08.2021 року та підписання електронної форми договору ОСОБА_2 одноразовим ідентифікатором W13125, номер телефону НОМЕР_1 (а.с.41).

Отримання грошових коштів відповідачем підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 07.04.2025 року, відповідно до якої це товариство на підставі договору №40484607_26/10/18-1 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного з ТОВ «Мілоан», здійснило в системі Fondy 09.08.2021 року платіж в сумі 4 000,00 грн. згідно договору №102655283, номер операції 6dbe2653ff1f-42bb-80ff-291f56a7105b_50535266 (а.с.41 на звороті).

Щодо стягнення за договором факторингу.

17.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» в особі Генерального директора Вініченка О.В. та ТОВ «Вердикт Капітал» в Генерального директора Іжаковського О.В. укладено договір факторингу №17-12/2021-62, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача (а.с.53-55).

Відповідно до п.п.6.1.4 Договору право вимоги переходить до Фактора після здійснення повної оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників, який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого Права вимоги. Як вбачається з п.7.1 цього Договору розмір фінансування за реєстром складає 2 503 264,98 грн.

Повну оплату було здійснено 20 грудня 2021 року, що підтверджено платіжним дорученням №313550009 (а.с.55). Акти приймання-передавання Реєстру Боржників були підписані сторонами 17 грудня 2021 року (а.с.55 на звороті).

Як вбачається з реєстру боржників до договору факторингу № 17-12/2021-62 від 17.12.2021 під номером 1062 рахується ОСОБА_2 , номер кредитного договору 102655283, загальний розмір заборгованості - 16 544,00 грн., з яких 3 420,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12 364,00 грн. - заборгованість по процентам та 760 грн. - заборгованість за комісією (а.с.59).

В подальшому 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) ТОВ "Коллект Центр" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Коллект Центр" приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача за кредитним договором №102655283 від 09.08.2021 (а.с.60-62).

Згідно з п.п.5.2 цього договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

Акт прийому-передачі Реєстру Боржників був підписаний в той самий день (а.с.62 на звороті).

Відповідно до реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023/01 від 10.01.2023 під номером 46346 рахується ОСОБА_2 номер кредитного договору 102655283, при цьому загальна сума заборгованості збільшилася до 28 343,00 грн., у тому числі тіло кредиту залишилося - 3 420,00 грн., а сума заборгованості по процентах збільшилася до 24 163,00 грн., заборгованість по комісії - 760,00 грн. (а.с.9).

Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення заборгованості, складеної ТОВ «Мілоан» (а.с.42-43) відповідачу за період з 09.08.2021 по 08.09.2021 (день повернення кредиту) нараховувалися відсотки згідно п.1.5.2 Договору, 08.09.2021 року відповідачем сплачено комісію в розмірі 200,00 грн. для пролонгації умов договору на базових умовах, а також сплачено певну суму заборгованості за кредитом; починаючи з 09.09.2021 року відсотки нараховувалися згідно п.1.5.2 Договору з врахуванням пролонгації до 15.09.2021 року; 23.09.2021 року знову сплачено комісію за пролонгацію в розмірі 380,00 грн.; а за період з 16.09.2021 по 22.09.2021 та з 09.10.2021 року по 29.11.2021 року нараховувалися відсотки згідно п.п.1.6, 2.3.1.2 Договору. Тому станом на 29.11.2021 року заборгованість складалася з 3 420,00 грн. - суми тіла кредиту, 12 364,00 грн. - заборгованості за відсотками, та 760,00 грн. - заборгованість по комісії, а всього - 16 544,00 грн. (а.с.42-43).

Як вбачається з розрахунку заборгованості складеної вже ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 17.12.2021 р. по 23.02.2022 р., було нараховано відсотки в розмірі 5,00 % денних на суму 16 544,00 грн. (а.с.45). Загальна сума заборгованості склала 28 343,00 грн.

З вказаних розрахунків також слідує, що відповідач періодично здійснював погашення своїх боргових зобов`язань за вказаним договором, тобто визнав факт укладення договору позики.

Вирішуючи цивільно-правовий спір за обома договорами, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.

За змістом ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частиною 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)...

Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, до ТОВ «Коллект центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за обома вище вказаними договорами у загальному розмірі 74 066,26 грн.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Щодо застосування строків позовної давності.

Так, представник відповідача посилається на закінчення строків позовної давності, але суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року.

Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено. Отже, строки позовної давності не були пропущені Позивачем, а, підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні.

Виходячи з чого, посилання представника відповідача на пропущення строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом є необґрунтованими і заява останнього про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Щодо тверджень про те, що відповідач є військовослужбовцем, а тому звільняється від сплати, в тому числі, відсотків за користування кредитом.

Згідно п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Пунктом 12 Указу Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 «Про затвердження Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Згідно п. 2.8.4.3 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України №40 від 31.01.2024 військовослужбовцям і працівникам Збройних Сил України та членам їх сімей для підтвердження факту перебування на військовій службі (роботі) можуть видаватися довідки за формами 5, 6 (додатки 21, 22) для подання за місцем вимоги.

Фактично Форма 5 - це документ про те, що конкретна людина проходить військову службу у конкретному підрозділі. У цій довідці зазначаються: військове звання; прізвище, ім`я та по-батькові; назва військової частини або підрозділу, в якому військовослужбовець перебуває на службі (з приналежністю до військового формування - Національна гвардія України, різні роди військ Збройних Сил України тощо); установа, для якої виписується довідка: банк, навчальний заклад, Центр надання адміністративних послуг або просто - "за запитом"/"за потребою".

Довідка має бути обов`язково підписана командиром військової частини (для бійців Національної гвардії також можливий варіант начальника штабу) та завірена печаткою для довідок і кутовим штампом військової частини.

Аналогом цієї довідки для цивільних, які працюють у військових частинах, є Форма 6.

Результат аналізу пункту 12 Положення №1153/2008 дає підстави для висновку про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Так, на підтвердження своїх доводів щодо наявності статусу військовослужбовця відповідачем було виписку із медичної карти стаціонарного хворого №3892.

Натомість, належного доказу, яким підтверджується статус військовослужбовця, а саме довідки за Формою 5, відповідачем надано не було.

Отже, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що Відповідача є військовослужбовцем і перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, у зв`язку з чим вважаємо, що підстави для застосування до відповідача п.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутні.

Однак, хочемо звернути увагу суду на те, що положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на яке посилається відповідач як на підставу звільнення його від сплати відсотків за кредитними договорами, не може бути застосовано до нього до 24.02.2022 датою кінця нарахування є 23.02.2022 року.

Так, з розрахунків заборгованості за кредитними договорами, доданими до позовної заяви, вбачається, що нарахування відсотків за обома кредитними договорами було здійснено до 24.02.2022, тобто до дати, з якої було оголошено воєнний стан, та відповідно до моменту мобілізації відповідача та до початку перебування відповідача на військовій службі.

Всі інші твердження представника відповідача також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а факт перерахування коштів за обома договорами у сумі 7000,00 грн. та 4000,00 грн. на банківський рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_2 окрім іншого підтверджується випискою з банку за період з 02.08.2021 року по 12.08.2021 року, та за платіжною карткою яка емітована за цім рахунком наявний фінансовий номер мобільного зв`язку НОМЕР_3 (а.с.137-144).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу на наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами 2 - 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У пунктах 47 та 48 постанови Пленуму «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013).

Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року №3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з ч.1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч. 3 ст. 30 Закону).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем подані наступні документи:

- Договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги, укладений 01.07.2024 року між ТОВ «Коллект центр» в особі директора Ткаченко М.М. та адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс» (а.с.14);

- прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» (а.с.15 на звороті - а.с.16);

- заявку на надання юридичної допомоги №324 від 02 червня 2025 року з розрахунком в 25 000,00 грн. (а.с.17)

- витяг з акту №11 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 року, відповідно до якого надання усної консультації зайняло 2 години - 4 000,00 грн., надання письмової консультації 1 година - 3000,00 грн. та складання позовної заяви зайняло 6 години - 9 000,00 грн., загальна сума 25 000,00 грн. (а.с.18).

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, через що для фахового юриста, тим більше адвокатського об`єднання, не вимагала значних часових затрат для надання усної консультації з вивченням документів, а обсяг досліджених доказів є невеликим, також суд враховує те, що в даній справі вкладалася ще відповідь на відзив, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 10 000,00 грн., який на думку суду є об`єктивним та співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

На підставі ст. 141 ЦПК України, сплачені позивачем витрати по сплаті судового збору, в сумі 2 422,40 грн. (а.с.7) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 509, 526, 527, 530, 610 - 612, 1048, 1049, 1050,1054,1077 ЦК України, ст.ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 12, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 277-279, 280, 354, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, м.Київ, вул.Мечнікова, буд.3 офіс 306, ) заборгованість за договорами, а саме :

- Договором про споживчий кредит №3223615 від 02.08.2021 року у розмірі 45 723,26 грн.;

- Договором про споживчий кредит №102655283 від 09.08.2021 року у розмірі 28 343,00 грн.;

а всього заборгованість в розмірі 74 066 (сімдесят чотири тисячі шістдесят шість) гривень 26 копійок, а також: суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн., а всього 86 488 (вісімдесят шість тисяч чотириста вісімдесят вісім) гривень 66 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца