Справа № 196/10/26
№ провадження 2/196/269/2026
УХВАЛА

"04" березня 2026 р. с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бабічевої Л.П.,

за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.І.,

учасники справи та представники учасників справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

представник позивачки - адвокат Живоглядова Уляна Сергіївна,

відповідачка ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду с-ща Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09.01.2026 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі, вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання ( а.с.40).

04.03.2026 р. до суду надійшла заява, подана представником позивачки - адвокатом Живоглядовою У.С. про зміну предмету позову.

У вказаній заяві представник позивачки зазначила, що предметом позову у даній справі є вимога позивачки до відповідачки про визнання права власності на житловий будинок А1-1, загальною площею 54,40 кв.м., житловою площею - 25.60 кв.м., із господарськими будівлями та спорудами: прибудовою а2, літньою кухнею Б, погрібом зі входом К, літньою кухнею Л, прибудовою л2, прибудовою л3, гаражем М., сараєм Н, навісом О, сараєм П, вбиральнею Р, колодязем №2, воротами з хвірткою №3, огорожею №4, свердловиною №5, зливною ямою №6, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Проте матеріали спадкової справи №69256840 містять відповідь КП "Самарівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради, згідно якої станом на 31.12.2012 р. - а2 прибудова (загальна площа 7,2 кв.м.), Л літня кухня, л2 прибудова, л3 прибудова, М гараж, Н сарай, П сарай - самочинно збудовані.

За життя спадкодавець ОСОБА_3 не набув права власності на прибудову а2 (площа 7.2 кв.м.), Л літню кухню, прибудову л2, прибудову л3, гараж М., сарай Н, сарай П., тому право власності на зазначені об`єкти не може бути визнаним у порядку спадкування за законом.

Однак, Л літня кухня, л.2 прибудова, л3 прибудова, М гараж, Н сарай, П сарай - є спорудами зведеними окремо від будинку, що не є перешкодою у визнанні права власності саме на будинок.

Прибудова а 2 (площа 7.2 кв.м.) безпосередньо прилягає до зовнішніх стін будинку та є результатом обкладання цеглою веранди, яка існувала на момент набуття спадкодавцем права власності на будинок за договором купівлі-продажу, та може бути демонтованою, що не змінить цілісність житлового будинку.

Тому враховуючи наявність у технічній документації відмітки про самочинне будівництво а 2 прибудови, позивачка вважає за доцільне в порядку ст.49 ЦПК України змінити предмет позову та визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом в межах обсягу права власності, набутого спадкодавцем ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу нерухомого майна №233-ДН/233-Н від 17.09.1999 року, без урахування самочинно збудованих прибудов та господарських споруд, зазначених у технічній документації як самочинне будівництво (а.с.89-90).

У підготовчому судовому засіданні представник позивачки - адвокат Живоглядова У.С. подане клопотання підтримала і просила його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.66).

Суд, заслухавши представника позивачки, перевіривши матеріали справи, вважає клопотання представника позивачки таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 4 Цивільно процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду. Вказане відповідає позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 01.11.2021 у справі №405/3360/17.

Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 06 грудня 2023 року у справі №337/804/23 (провадження № 61-12848св23) та від 25 січня 2021 року у справі №308/13063/19 (провадження № 61-7912св20) зазначав, що на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання достатності доказів, поданих позивачем на обґрунтування своїх вимог, а кожна сторона може розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, відсутність певних доказів не перешкоджає розгляду справи, за результатами якого вирішується питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог, оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті.

Згідно з п. 2 ч.2, ч.3 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Предмет позову кореспондується із способами захисту права, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів. Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Приймаючи до уваги зміст поданої заяви, суд доходить висновку про наявність підстав для прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позову, згідно якої позивачка замінила одні позовні вимоги іншими, що являється зміною предмету позову.

Згідно з п.3 ч.2 ст.197 ЦПК України, суд у підготовчому судовому засіданні заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне прийняти до розгляду заяву про зміну предмету позову у порядку ст. 49 ЦПК України та в подальшому розгляд справи здійснювати з урахуванням позовних вимог згідно заяви про зміну предмету позову.

Керуючись ст.ст. 49, 198, 247, 260 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову у порядку ст. 49 ЦПК України від 04.03.2026 р.

У подальшому розгляд справи здійснювати з урахуванням позовних вимог згідно заяви про зміну предмету позову.

Встановити відповідачу строк для подання відзиву на заяву про зміну предмету позову.

Роз`яснити відповідачу ОСОБА_2 , що вона має право подати відзив у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти уточненої позовної заяви. Відповідно до вимог ч. 4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами згідно вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.П. Бабічева