г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5886/25
Номер провадження 2/213/308/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Хмельової С.М.,

за участю секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АКЦЕНТ-БАНК" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06 травня 2024 року в розмірі 70 429,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулася до позивача та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 06 травня 2024 року між сторонами укладено кредитний договір №SAMABWFC6, за умовами якого відповідачці надано кредит у розмірі кредитного ліміту строком на 240 місяців з правом автоматичного продовження, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8% річних, протягом пільгового періоду (до 62 днів) 0,000001%. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. ОСОБА_1 порушила зобов`язання, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору. Станом на 14 липня 2025 року заборгованість становить 70 429,81 грн: 47 110,49 грн заборгованість за кредитом; 22 369,32 грн заборгованість за процентами; 950,00 грн штраф.

Позивач просить суд стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості та понесені судові витрати.

18 листопада 2025 року позовна заява надійшла до суду.

Ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

У позовній заяві представник позивача зазначив, що просить розглядати справу без участі представника АТ «А-БАНК», проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак повторно не з`явилася в судове засідання, про причини неявки не повідомила, будь-яких клопотань не направила. Відзив на позов до суду не надходив.

За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України.

У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

06 травня 2024 року ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК» становлять договір про надання банківських послуг.

06 травня 2024 року ОСОБА_1 підписана заява про відкриття, ведення, поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг становить договір, укладений між сторонами. За умовами договору відповідачка просить відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 та встановити на нього кредитний ліміт. Сума кредиту (ліміту) від 1 000,00 грн до 200 000,00 грн, строк кредиту 240 місяців, пільговий період користування кредитним лімітом до 62 днів за ставкою 0,000001%; у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,4% на місяць; денна процентна ставка 0,06%.

Заяви та паспорт споживчого кредиту підписанні відповідачкою електронним підписом.

Таким чином, між ОСОБА_1 та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "АКЦЕНТ-БАНК" укладено електронний кредитний договір (внутрішньобанківський референс № SAMABWFC6).

Відповідачці позивачем відкрито рахунок та видано кредитні картки.

Згідно з довідкою за лімітами 06 травня 2024 року відповідачці встановлено кредитний ліміт у сумі 0,00 грн, 01 липня 2024 року ліміт збільшено до 20 000,00 грн, 15 грудня 2024 року до 80 000,00 грн.

Відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість. Виписка по кредиту та розрахунок заборгованості розкривають інформацію про сплату відповідачкою грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитом, зокрема дати та суми здійснених платежів.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 14 липня 2025 року становить 70 429,81 грн, з яких: загальний залишок заборгованості за кредитом 47 110,49 грн (залишок заборгованості за тілом кредиту 46 654,45 грн, залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений) 456,04 грн); загальний залишок заборгованості за процентами 22 369,32 грн (залишок заборгованості за процентами на поточну заборгованість 3 159,63 грн, залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість 19 209,69 грн); штраф 950,00 грн.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановлено, що сторонами кредитного договору визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх нарахування, дати платежів.

Кредитний договір між сторонами укладено у формі електронного документу та підписано відповідачкою електронним підписом.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до положень статті 11 зазначеного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень 12 Закону України «Про електронну комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Відповідачкою факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів не спростовано.

Таким чином, судом встановлено, що сторонами договору були погоджені умови договору, порядок нарахування відсотків за кредитом, який дотриманий кредитором.

Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши позичальнику у користування кредитні кошти, а позичальник, у свою чергу, допустив порушення умов кредитного договору, допустив прострочення платежів щодо повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, що призвело до виникнення заборгованості.

Разом з тим, суд зазначає, що строк кредитування за кредитним договором від 06 травня 2024 року 240 місяців, тому строк повернення кредиту не настав.

Кредитні правовідносини, які виникли між сторонами на підставі кредитного договору, мають споживчий характер, а тому на них поширюються положення Закону України «Про споживче кредитування», зокрема частини 4 статті 16 цього Закону, яка встановлює обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України «Про споживче кредитування» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги абз. 3 ч. 4 ст. 16 цього Закону, не дотримавши передбачений кредитним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц).

Матеріали справи не містять доказів надсилання відповідачці вимоги про дострокове повернення кредитних коштів.

Крім того, частина 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Умовами договору № SAMABWFC6 не передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредиту, позивач підстави позовної вимоги про дострокове повернення кредитних коштів не обґрунтував, доказів на підтвердження цих підстав не надав, тому вимога про дострокове стягнення споживчого кредиту є безпідставною, необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Таким чином, підлягають стягненню з відповідачки прострочене тіло кредиту та проценти.

При визначенні сум, що підлягають стягненню, суд бере до уваги наданий позивачем розрахунок, який містить інформацію про складові заборгованості, їхній розмір, період нарахування.

Оскільки судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування відповідачці процентів за користування кредитом у розмірі і порядку, передбаченому умовами укладеного між сторонами договору, суд погоджується з наданим позивачем розрахунком, тому підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача прострочене тіло кредиту в сумі 456,04 грн та проценти в сумі 22 369,32 грн.

Щодо вимоги про стягнення штрафу суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.

Також Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Таким чином, стягнення штрафу в період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині в розмірі 950,00 грн задоволенню не підлягають.

Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідачки заборгованості за кредитним договором у розмірі 22 825,36 грн: прострочене тіло кредиту 456,04 грн, проценти 22 369,32 грн. В стягненні штрафу в розмірі 950,00 грн та заборгованості за тілом кредиту в розмірі 46 654,45 грн позивачу слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 785,10 грн (32,41 %).

Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 200,00 грн.

Відповідно до приписів ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підставі п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що правнича допомога позивачу фактично надана, клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від відповідачки не надійшло.

Разом з тим, суд зазначає, що Верховним Судом сформовано усталену практику з питань стягнення витрат на правничу допомогу: при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об?єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачем надано копію електронного договору № 22012025 про надання правничої допомоги від 08 квітня 2025 року, укладеного між адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ КУРС» та позивачем, електронної додаткової угоди № 1 від 08 квітня 2025 року до договору № 22012025, копію електронного документу реєстру боржників № 1 від 22 липня 2025 року до договору № 22012025, що є додатком № 1 до договору про надання правничої допомоги, копію електронного акту приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 22012025 від 08 квітня 2025 року, докази наявності трудових відносин між адвокатом Ушакевич М.П. та адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ КУРС».

Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги містить такий перелік наданих послуг: вивчення матеріалів справи, аналіз законодавства, аналіз та оцінка перспективності звернення до суду; перевірка комплектності документів, визначення підсудності справи, розрахунок суми судового збору та надання клієнту реквізитів для його сплати; підготовка та направлення позовної заяви до суду; моніторинг справи в суді та написання процесуальних документів по справі за необхідності; отримання виконавчого листа; перевірка судового рішення та виконавчого документа на відповідність обов`язкових реквізитів; написання заяви про примусове виконання рішення та здійснення контролю за ефективним виконанням судового рішення на стадії виконавчого провадження, яке є завершальною стадією судового провадження.

Суд вважає, що перевірка комплектності документів, визначення підсудності справи, розрахунок суми судового збору та надання клієнту реквізитів для його сплати (500,00 грн), отримання виконавчого листа (1 000,00 грн), перевірка судового рішення та виконавчого документа на відповідність обов`язкових реквізитів (400,00 грн) не є видами правничої допомоги, мають організаційний характер та є складовими підготовки позовної заяви та заяви про примусове виконання рішення.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними в додатковій постанові Верховного Суду від 30 травня 2024 року у справі № 759/6109/21.

Крім того, позивачем не доведено реальність (дійсність) витрат на моніторинг справи в суді та написання процесуальних документів по справі за необхідності вартістю в розмірі 5 100,00 грн. Як встановлено судом, жодних заяв та клопотань після подання позовної заяви, від позивача або представника позивача не надходило.

Тому вартість зазначених послуг не підлягає стягненню з відповідачки.

Таким чином, підтвердженим розміром витрат на професійну правничу допомогу є сума 13 200,00 грн.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 4 278,12 грн (32,41 %).

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 611, 612, 628, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3-10, 12, 13, 79-81, 89, 95, 137, 141, 247, 258, 263-265, 274, 279, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АКЦЕНТ-БАНК" заборгованість за кредитним договором від 06 травня 2024 року, яка станом на 14 липня 2025 року становить 22 825 (двадцять дві тисячі вісімсот двадцять п`ять) грн 36 коп., з яких: прострочене тіло кредиту 456,04 грн, проценти 22 369,32 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АКЦЕНТ-БАНК" судовий збір у розмірі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) грн 10 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 278 (чотири тисячі двісті сімдесят вісім) грн 12 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АКЦЕНТ-БАНК", юридична адреса: вул. Батумська, буд.11, м. Дніпро, 49074, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Дата складення повного судового рішення 04 березня 2026 року.

Суддя С.М. Хмельова