УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2026 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Вітюка Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Глазько С.О.,

учасники справи у судове засідання не з`явились

розглянув у відкритому засіданні в порядку загального позовного провадження заяву представника позивача про зупинення провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди

УСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України в частині неналежного розгляду адвокатського запиту адвоката Вовненко О.В. від 11.04.2025, 10.06.2025 та 08.07.2025 щодо військовослужбовця ОСОБА_1 та ненадання витребуваної інформації; зобов`язати військову частину № НОМЕР_1 Національної гвардії України розглянути адвокатські запити від 11.04.2025, 10.06.2025 та 08.07.2025 щодо військовослужбовця ОСОБА_1 та видати ОСОБА_1 довідку, встановленої форми про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначеної додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402; стягнути з військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 000 грн; стягнути з військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн.

Позов мотивовано тим, що адвокат декілька разів звертався до Військової частини в інтересах свого довірителя (позивача) з метою отримання інформації щодо поранення, отримання виплат. Однак, відповідач не здійснив належного розгляду адвокатських запитів, чим порушив право позивач на отримання інформації. Позивач спочатку звернувся до суду адміністративної юрисдикції, проте у відкритті провадження йому було відмовлено та роз`яснено що цей спір підсудний судам загальної юрисдикції.

09.02.2026 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому сторона заперечила проти вимог позову та просила відмовити в його задоволенні.

12.02.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач заперечив проти відзиву та просив не враховувати наведені у ньому доводи.

16.02.2026 від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 520/27910/25, яке мотивовано тим, що позивач раніше подав позов з тотожним предметом та підставами до Харківського окружного адміністративного суд, ухвалою якого від 27.10.2025 у справі № 520/27910/25, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2025, відмовлено у відкритті провадження, з мотивів віднесення спору до цивільної юрисдикції. Указані судові акти оскаржуються в касаційному порядку. Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі. Таким чином, наразі Верховним Судом вирішується питання належної юрисдикції спору, що має істотне та визначальне значення для можливості та правомірності подальшого розгляду даної цивільної справи, оскільки у разі задоволення касаційної скарги та скасування ухвали адміністративного суду, подальший розгляд цивільної справи в порядку цивільного судочинства стане неможливим. А тому просив зупинити провадження на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України.

Розгляд підготовчого провадження відкладався, зокрема, до 09.03.2026.

09.03.2026 учасники справи у судове засідання не з`явились. Жодних клопотань про неможливість проведення судового засідання до суду не надходило.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (частина перша статті 223 ЦПК України).

Суд, ураховуючи належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце підготовчого провадження (представники мають електронні кабінети, до яких було надіслано ухвалу та повістки суду), відсутність від них клопотань щодо неможливості проведення розгляду дійшов висновку про вирішення клопотання про зупинення провадження у відсутності сторін.

Суд розглянув клопотання та додані до нього матеріали і дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

Залежно від характеру підстав розрізняють два види зупинення провадження у справі: обов`язкове і факультативне. Обов`язкове зупинення провадження у справі передбачене тоді, коли в силу прямої вказівки закону суд зобов`язаний зупинити провадження незалежно від свого розсуду і від розсуду осіб, які беруть участь у справі. (подібний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.09.2022 у справі № 852/2а-9/21).

Підстава зупинення провадження, передбачена нормою пункту 6 частини першої статті 251 КЦС України, відноситься до обов`язкових.

Метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі №357/10397/19).

Суд встановив, що позивач спочатку звернувся з аналогічним позовом (до того ж відповідача, з тих самих підстав, з таким самим предметом) до адміністративного суду, про що вказує сам позивач.

Харківський окружний адміністративний суд ухвалою від 27.10.2025 у справі № 520/27910/25 відмовити у відкритті провадження, роз`яснив позивачу, що розгляд даного спору віднесений до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

З указаної ухвали вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України в частині неналежного розгляду адвокатського запиту адвоката Вовненко Оксани Вікторівни від 11.04.2025, 10.06.2025 та 08.07.2025 щодо військовослужбовця ОСОБА_1 та ненадання витребуваної інформації; зобов`язати Військову частину № НОМЕР_1 Національної гвардії України розглянути адвокатські запити від 11.04.2025, 10.06.2025 та 08.07.2025 щодо військовослужбовця ОСОБА_1 та видати ОСОБА_1 довідку, встановленої форми про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначеної додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402; стягнути з Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 000 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач не здійснив належного розгляду адвокатського запиту від 11.04.2025, 10.06.2025 та 08.07.2025, чим порушив право позивача на отримання інформації.

Тобто предмет та підстави позову у цій справі та у справі № 520/27910/25 є аналогічними.

Другий адміністративний апеляційний суд постановою від 25.11.2025 залишив без змін ухвалу суду першої інстанції від 27.10.2025.

Позивач оскаржив вказану постанову у касаційному порядку.

Верховний Суд ухвалою від 05.01.2026 відкрити касаційне провадження за скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Вовненко Оксани Вікторівни на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2025 у справі № 520/27910/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, встановив учасникам справи строки для реалізації процесуальних прав.

Станом на момент розгляду клопотання про зупинення провадження у цій справі рішення суду касаційної інстанції у справі № 520/27910/25 (згідно з відкритими відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень) відсутнє.

З встановлених обставин вбачається, що позов у цій справі та у справі № 520/27910/25 пред`явленого до одного і того ж відповідача (Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України) з аналогічним предметом (визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду адвокатського запиту, зобов`язання відповідача розглянути адвокатські запити та стягнути моральну шкоду) і з тих самих підстав (не надання відповіді на адвокатські запити).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України наявність у провадженні цього чи іншого суду справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Тобто неприпустимим є розгляд справи між тими самим сторонами, про той самий предмет позову, з тих самих підстав різними судами. Наведене призведе порушення принципу верховенства права, оскільки один із судів у такому випадку буде не "судом встановленим законом" у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та норм національного законодавства і може мати наслідком порушення принципу правової визначеності.

Враховуючи, що Верховний Суд у справі № 520/27910/25 вирішує питання юрисдикції спору (адміністративна чи загальна), який є предметом цього провадження, відсутність на цей момент рішення з приводу юрисдикції цього спору і вирішення цього питання судом касаційної інстанції, то прийняття відповідного рішення про підсудність цього спору адміністративним чи загальним судам безпосередньо впливає на можливість розгляду цієї справи, а тому суд вважає клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України. Жодних заперечень відповідач щодо заяви не подав.

Пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України передбачено, що провадження у справі зупиняється у випадках встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи. Відповідно, провадження у справі підлягає зупиненню до набрання рішенням у справі № 520/27910/25 законної сили.

Керуючись статтями 2, 251, 253, 259 261, 263, 353 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву представника позивача про зупинення провадження у справі задовольнити.

2. Провадження у цивільній справі № 953/13292/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди зупинити до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 520/27910/25.

3. Зобов`язати учасників справи повідомити суд про набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення цієї справи.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання

Повний текст ухвали складено 09.03.2026.

Суддя Роман ВІТЮК