ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4272/25
Провадження № 2/362/753/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2026 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Медведєва К.В.,

при секретарі - Рицькій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь 24335,40 грн. завданої діями останнього матеріальної шкоди (яка складається з витрат на медичні послуги та витрати на пальне в сумі 12335,40 грн., витрат на правову допомогу і залучення адвоката «Центру правової допомоги» у кримінальній справі в сумі 12000,00 грн.) та 30 000 грн. спричиненої моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі №362/8551/24 від 18.12.2024 року, що набрав законної сили, встановлено обставини завдання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) та призначено відповідне покарання. Позивач стверджує, що для відновлення здоров`я сина разом з транспортними витратами витрачено кошти в сумі 12335,40 грн. та на правову допомогу у кримінальній справі витрачено 12000,00 грн., які є матеріальними збитками. Також позивач просить суд стягнути 30000,00 грн. моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях у зв`язку з перенесеним переживанням. Замість того, щоб спокійно вести нормальний спосіб життя, позивачка мала вимушена неодноразово звертатись до Васильківського РВ ГУ НП в Київській області, вимушена була займатися збором необхідних документів, для подачі разом з позовною заявою до суду. Також через завдані тілесні ушкодження сину було порушено звичний та розмірений спосіб життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого дорогоцінного часу для вирішення проблем пов`язаних з усуненням наслідків вчинення кримінального правопорушення. Моральні переживання посилилися тим, що до цього часу відповідач навіть не поцікавився про стан ситуації, що виникла.

Ухвалою від 16.06.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 31.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 22.08.2025. В підготовче судове засідання відповідач, повідомлений належним чином, не з`явився, у зв`язку з чим розгляд справи відкладався на 05.09.2025.

Підготовче судове засідання 05.09.2025 відкладалося на 30.09.2025. Підготовче судове засіданні 30.09.2025 відкладено на 17.10.2025 у зв`язку з надходженням до суду клопотання про відкладення розгляду справи від представника відповідача адвоката Кривші Л.П.

В підготовче судове засідання 17.10.2025 ні відповідач, ні його представник не з`явилися, про причини неявки в суд не повідомили, у зв`язку з чим підготовче судове засідання відкладалось на 28.10.2025.

В підготовче судове засідання 28.10.2025 представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про проведення підготовчого судового засідання без його участі, представник відповідач повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася.

Ухвалою від 28.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 25.11.2025.

Відповідач та його представник в судове засідання 25.11.2025 не з`явилися, про день та час розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надіслали.

В судовому засіданні 25.11.2025 розгляд справи відкладався на 27.01.2026.

Судове засідання 27.01.2026 знято з розгляду у зв`язку із хворобою судді. Розгляд справи призначено на 03.02.2026.

В судовому засіданні 03.02.2026 розгляд справи відкладався на 04.03.2026 у зв`язку з неявкою учасників справи.

У судовому засіданні 04.03.2026 представник позивача позов підтримав, а представник відповідача проти задоволення позову заперечив. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення і оголошено перерву до 06.03.2026.

В судове засідання 06.03.2026 для оголошення рішення сторони та їх представники не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Як вбачається з позовної заяви, окрім іншого, позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 12000,00 грн., яка полягає у витратах позивача на правову допомогу у кримінальній справі.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11.09.1997, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини є здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком справ, розгляд яких прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

При цьому суди повинні враховувати принцип правової визначеності і не допускати наявності проваджень, а отже, і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами з того ж предмета, але судами різних юрисдикцій.

Щодо вимог позивача про стягнення матеріальної шкоди у формі витрат на залучення адвоката «Центру правової допомоги» у кримінальній справі №362/8551/24 в сумі 12000,00 грн., то суду надано докази того, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Центр правової допомоги» укладено договір про надання правової допомоги від 10.01.2024 №10012406, згідно акту приймання-передачі наданих послуг №10012406 вартість наданих послуг складає 12000,00 грн.

В постанові ОП ККС ВС від 05.04.2021 у справі № 328/1109/19 викладено правові висновки, що «положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані Главою 8 КПК. Так, процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Приписами ст.118КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються з: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів. Натомість положення, які стосуються цивільного позову, визначені Главою 9 КПК. Це свідчить про різну правову природу процесуальних витрат та шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням. … При цьому процесуальні витрати, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати повинні бути розподілені судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17), КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності».

Таким чином, у випадку понесення процесуальних витрат у кримінальній справі, такі витрати не є шкодою, завданою кримінальним правопорушенням, і питання про їх розподіл має вирішуватись в межах кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, виходячи з висновків, викладених в постанові ОП ККС ВС від 05.04.2021 у справі № 328/1109/19 питання про розподіл процесуальних витрат на правову допомогу у кримінальній справі не може вирішуватись в межах цієї цивільної справи, тому вказана вимога не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Отже, провадження у справі в частині вказаної вимоги підлягає закриттю.

За таких обставин, керуючись ст. 256 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 12000,00 грн., яка полягає у витратах позивача на правову допомогу у кримінальній справі.

Роз`яснити позивачу право на звернення суду в межах кримінального судочинства для вирішення питання про розподіл судових витрат на правову допомогу.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне текст виготовлено 06.03.2026.

Суддя Медведєв К.В.