справа № 619/5948/13-ц
провадження № 6/619/38/26
УХВАЛА

іменем України

03 березня 2026 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.

Імена (найменування) учасників справи:

стягувач: ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП»;

боржник: ОСОБА_1 .

Суть питання, що вирішується ухвалою.

23 лютого 2026 року ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», в особі представника Скребця О.С., через систему «Електронний суд» звернулося до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 619/5948/13 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в сумі 332515,75 грн. Заяву обґрунтовано тим, що ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05 квітня 2021 року по справі № 619/5948/13-ц було заяву задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» на його правонаступника -ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (назву змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп»), по виконанню рішення суду по справі № 619/5948/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Щодо необхідності видачі (отримання) стягувачем дубліката виконавчого листа Листом від 17.02.2026 за № 10759 Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повідомляє ТОВ «Дніпрофінансгруп» про те, що згідно пошукових даних АСВП перебувало виконавче провадження № 52216092. 12.05.2017 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент прийняття рішення) виконавчого листа за 619/5948/13-ц, виданого Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в сумі 332 515,75 грн. При цьому, в кредитній справі, яку було передано від «НАДРА» ПАТ КБ з до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (назву змінено на ТОВ «Дніпрофінансгруп»), виконавчий лист Дергачіського районного суду Харківської області по справі № 619/5948/13-ц про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» відсутній - пунктом 5 Договору № GL48N718070_I_5 про відступлення прав вимоги, укладений 23.07.2020 визначено, що Новий Кредитор підтверджує, що в момент укладення Договору отримав від Банку усі наявні в Банку документи, що підтверджують право вимоги до Боржників. Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на 18.02.2026 виконавчий лист не перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби чи на виконанні у приватних виконавців. Враховуючи підстави повернення виконавчого документа стягувачу (пункт 9 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент прийняття рішення), трирічний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання розпочався з 28.09.2021, з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Заявник також зазначає, що відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду у справі № 619/5948/13-ц ц та порушує права ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», як стягувача та, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата. При цьому, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази, з`ясувавши обставини, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18 грудня 2013 року позов ПАТ КБ Надра задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Надра суму заборгованості за кредитним договором №6/4/33/2008/840-К/142 від 25.03.2008 у розмірі 332 515,75 грн, а також судові витрати у розмірі 3 325,15 грн. В іншій частині позову відмовлено.

23.07.2020 між ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було укладено Договір № GL48N718070_І_5 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» передав ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», а ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набув право вимоги Банку, згідно Додатку №№ 1-4, зокрема наступне право вимоги: кредитний договір № 6/4/33/2008/840-К/142 від 25 березня 2008 року.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05 квітня 2021 року було замінено стягувача ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» по виконанню рішення суду по справі № 619/5948/13-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Листом Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 17.02.2026 за № 10759 повідомлено ТОВ «Дніпрофінансгруп» про те, що згідно пошукових даних АСВП перебувало виконавче провадження № 52216092 та 12.05.2017 державним виконавцем винесено постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент прийняття рішення) виконавчого листа за 619/5948/13-ц, виданого Дергачівським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в сумі 332 515,75 грн.

При цьому, згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на 18.02.2026 виконавчий лист не перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби чи на виконанні у приватних виконавців.

Заборона виконання була встановлена Законом України "Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03 червня 2014 року, цей закон втратив чинність 28 вересня 2021 року, тому трирічний строк пред`явлення виконавчого документу до виконання розпочався з 28 вересня 2021 року, з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Таким чином, судом встановлено, що виконавчий лист був направлений первісним стягувачем на примусове виконання, державним виконавцем 12.05.2017 винесено постанову про завершення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" (законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення), доказів того, що вказаний виконавчий лист направлено державним виконавцем на адресу первісного стягувача рекомендованим листом з підтвердженням його отримання, не надано, що може свідчити про те, що виконавчий лист було втрачено при пересилці.

На даний час виконавчий лист не знаходиться на виконанні, оскільки його втрачено.

Відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду у справі та порушує права ТОВ «ДНІПРОФІНАНСГРУП», як стягувача.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII), згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (частини перша, друга, пункт 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до п. 17.4 п. 17 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу "Перехідні положення" ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Чинним законодавством передбачена можливість видачі дубліката виконавчого документу лише у разі дотримання або ж поновлення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанова Верховного Суду 03 листопада 2021 року в справі № 2-3552/10 (провадження № 61-13845св21)).

У постановах Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11, від 15 червня 2022 року у справі № 2-5062/10, від 11 квітня 2024 року у справі № 1519/2-4707/11 зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Видача дубліката виконавчого документа пов`язується з його втратою та можлива в межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання або за умови поновлення такого строку судом у разі його пропуску. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частини перша статті 433 ЦПК України). Єдиною та необхідною підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. Встановлення судом факту пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання і непоновлення його судом є підставою для відмови у задоволенні заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Таким чином, під час вирішення питання щодо можливості видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення стягувача до суду з такою заявою обов`язковим та визначальним є питання з`ясування обставин, чи подана така заява заявником у строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання (див. ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2024 року в цій справі, провадження № 14-21цс24).

Обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (постанова Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21)). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України №475/97 від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» від 06 жовтня 2011 року міститься висновок, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Юрій Миколайович Іванов проти України», рішення від 15 жовтня 2009 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу («Бурдов проти Росії», «Горнсбі проти Греції»).

У своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський суд з прав людини зазначив, що передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Така заборона встановлена Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 №1304-VII. Цей закон втратив чинність з 28 вересня 2021 року.

Отже, враховуючи підстави повернення виконавчого документа стягувачу (пункт 9 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»), трирічний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання розпочався з 28 вересня 2021 року, з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №727/1256/16-ц, постанові Верховного Суду від 11.11.2021 у справі №2-5827/2010, постанові Верховного Суду від 26.05.2021 у справі №541/1213/14-ц, ухвалах Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №913/518/13-г, від 02.12.2020 у справі №913/869/14, постанові Верховного Суду від 29.11.2022 у справі №489/5747/15-ц, постанові Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №2-1380/08, постанові Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №208/5913/22, постанові Верховного Суду від 01.11.2023 у справі №204/8130/22, постанові Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №182/4087/13-ц, постанові Верховного Суду від 22.02.2024 у справі №128/3691/16, постанові Верховного Суду від 26.06.2024 у справі №205/3332/14-ц, постанові Верховного Суду від 07.08.2024 у справі №204/6083/14-ц.

Частина п`ята статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII не може тлумачитися як така, що передбачає обчислення нового строку пред`явлення виконавчого документу до виконання після повернення з дати винесення відповідної постанови виконавцем, а не з дати отримання стягувачем відомостей про повернення виконавчого документу/постанови про повернення виконавчого документу, оскільки у разі такого її тлумачення (застосування) обмежуються права стягувача на повторне пред`явлення виконавчого документу до виконання після переривання такого строку. У разі виникнення певних недоліків виконавчого провадження в частині своєчасного направлення стягувачу постанови про повернення виконавчого документу разом з наказом, втрати поштового відправлення з відповідними постановою та наказом, нівелюється можливість виконання рішення суду за відсутності вини та впливу стягувача постанова Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №916/2547/17.

У постанові Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №208/5913/22 зазначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта та п`ята статті 12 Закону №1404-VIII).

В зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів того, що виконавчий лист, який було повернуто державним виконавцем первісному стягувачу, був отриманий останнім, суд вважає за необхідне заяву про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити, оскільки його оригінал втрачено, рішення суду не виконано і не втратило своєї законної сили.

Ураховуючи викладене та керуючись п. 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представникаТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» Скребця О.С. про видачу дубліката виконавчого документа задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа по справі № 619/5948/13-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в сумі 332 515,75 грн.

Роз`яснити, що за видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03 березня 2026 року.

Суддя Є. А. Болибок