Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/432/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді - Юрченка С.О.,

за участі:

секретаря - Маламан Я.О.,

позивачки - ОСОБА_1 (не з`явилась),

відповідача - ОСОБА_2 (не з`явився),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2025 позивачка подала до Ржищівського міського суду Київської області вказану позовну заяву. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 08.09.2012. Сторони мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею. Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 21.02.2020 у справі № 374/262/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 1500 грн щомісячно, починаючи з 13.09.2019 до досягнення дитиною повноліття з проведенням індексації відповідно до закону. Позивачка вважає, що призначеного розміру аліментів 1500 грн на даний час недостатньо для забезпечення належного утримання синові, відповідач у добровільному порядку не погоджується надавати допомогу у більшому розмірі, ніж визначено у судовому рішенні. На сьогоднішній день відповідач проходить військову службу у ЗСУ, має можливість і зобов`язаний приймати участь у забезпеченні належного утримання їхньої спільної дитини. У позовній заяві позивачка просила змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 21.02.2020 у справі № 374/262/19. Просила стягувати щомісяця з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, при цьому розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розгляд справи просила проводити без її участі.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 25.11.2025 відкрито провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, у позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом отримання смс-повісток (довідки про доставку повідомлень від 26.11.2025 та від 18.12.2025. Крім того, відповідач повідомлявся через оголошення на сайті судової влади України, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження відповідач не отримав, рекомендовані листи з повідомленням про вручення поштових відправлень повернулись на адресу суду без вручення адресату з примітками листоноші: "за закінченням терміну зберігання" та "адресат відсутній" (а.с. 24, 33, 34), у визначений судом строк відзив на позов не подавав, заперечень проти позову та проти розміру аліментів, заявленого позивачкою, не заявляв, будь-яких клопотань до суду не подавав.

Судом встановлено такі обставини.

Сторони перебували у шлюбі з 08.09.2012. Мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Ржищівського міського суду Київської області від 21.02.2020 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 1500 грн щомісяця, починаючи з 13.09.2019 до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. (а.с.8-9).

Норми права, застосовані судом.

Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 3 ст. 11, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789X11 (78912), та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Таких же правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13, які узгоджуються з і неодноразово підтримано Верховним Судом у постановах: від 30.06.2020 (справа № 343/945/19, провадження № 61--2057св20), від 12.01.2022 (справа № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20), від 23.05.2022 (справа № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінка суду аргументів сторін, доказів.

Одним із найважливіших правових документів, які стосуються захисту прав дітей, є Конвенція про права дитини. Україна також ратифікувала цю Конвенцію, взявши на себе зобов`язання докладати всіх можливих зусиль, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Дитина має право на піклування своїх батьків (стаття 7).

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року § 54).

Чинне законодавство і судова практика говорить про те, що питання зміни способу стягнення аліментів передбачено на вимогу виключно одержувача аліментів, незалежно від зміни майнового стану обох сторін. Натомість платник аліментів має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у межах вже встановленого способу стягнення (наприклад, якщо змінився його матеріальний чи сімейний стан). Сімейним кодексом України та Цивільним процесуальним кодексом України, передбачено винесення судового наказу про стягнення аліментів у розмірі однієї чверті від доходів платника аліментів на одну дитину, тому самі по собі заперечення відповідача щодо обставин збільшення розміру аліментів у разі зміни способу стягнення аліментів не заслуговують на увагу та не відповідають інтересам дитини.

Враховуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду щодо застосування положень ст. 192 СК України, а також те, що відповідач працевлаштований та отримує регулярний дохід, наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів, які він сплачує на утримання неповнолітнього сина, з твердої грошової суми у розмірі 1500 грн на частку від заробітку (доходу).

Отримання неповнолітнім сином сторін ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу відповідача, у сукупності із участю матері в утриманні сина, буде необхідним та достатнім для забезпечення необхідного матеріального забезпечення дитини.

Врахувавши вказані вище обставини, та оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Отже з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

В порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. ст. 182, 184, 191, 192 СК України, ст. 2, 4, 12, 81, 82, 128, 141, 209-211, 213, 214, 228-239, 241-246, 259, 263 - 265, 267, 268, 272, 273, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, - задовольнити у повному обсязі.

Змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, що встановлений рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 21 лютого 2020 року у справі № 374/262/19.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, при цьому розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп. (отримувач - ГУК у м.Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) - UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О.Юрченко