Справа № 517/22/26
Провадження № 2-о/517/11/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року с-ще Захарівка

Суддя Захарівського районного суду Одеської області Меєчко О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки, заінтересована особа: Виконавчий комітет Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області (як орган опіки та піклування)

установив:

14 січня 2026 року до Захарівського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки, заінтересована особа: Виконавчий комітет Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області (як орган опіки та піклування).

Ухвалою суду від 19 січня 2026 року заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам ЦПК України. В ухвалі від 19 січня 2026 року заявниці надано встановлений строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків.

19 січня 2026 року копія вказаної ухвали суду направлена заявниці конвертом з рекомендованим поштовим повідомленням про вручення відправлення за адресою зазначеною нею в заяві, а саме: АДРЕСА_1 .

18 лютого 2026 року до суду повернувся поштовий конверт з довідкою поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до інформації із сайту «Укрпошта» щодо відстеження рекомендованого повідомлення № R32 вбачається, що відмітка «адресат відсутній за вказаною адресою» проставлена 11 лютого 2026 року.

Згідно із пунктом 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до правової позиції КЦС ВС викладеної у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду.

При цьому суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові у справі № 0870/8014/12 від 15 травня 2019 року, згідно якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Ураховуючи зазначене, а також те, що копія ухвали судом направлялася належним чином за адресою зазначеною в заяві, а конверт повернувся на адресу суду з довідкою поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», суд дійшов висновку, що заявниця з 11 лютого 2026 року вважається належним чином повідомленою про вимоги ухвали суду від 19 січня 2026 року.

Отже, як вбачається судом, вимоги ухвали від 19 січня 2026 року про залишення заяви без руху, заявницею не виконано, для виконання було достатньо часу, наслідки невиконання вимог ухвали були роз`яснені.

Відповідно до частин 3, 6 статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Суд зазначає, що стаття 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для сторони заявника.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення ЄСПЛ у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом й не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Суд вважає за необхідне роз`яснити заявниці, що відповідно до частини 7 статті 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З огляду на наведене, заяву необхідно визнати неподаною та повернути заявниці.

Керуючись статтями 185, 259-261, 263 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки, заінтересована особа: Виконавчий комітет Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області (як орган опіки та піклування) вважати неподаною та повернути заявниці.

Роз`яснити заявниці, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя