Справа № 467/193/26
Провадження № 2/467/262/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Арбузинка цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 квітня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» укладений кредитний договір №14.04.2024-100001584 (далі - Договір), шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до умов Договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 3000 грн. строком на 62 дні з дати його надання, зі сплатою відсотків у розмірі 2% за один день користування кредитом та неустойки у розмірі 75 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язань. Позивач зобов`язання по кредитному договору виконав в повному обсязі та 14 квітня 2024 року надав відповідачу кредитні кошти в сумі 3000 грн. Відповідач порушив умови договору, внаслідок чого станом на 12 лютого 2026 року виникла заборгованість в сумі 8685 грн., з яких: 3000 грн. - тіло кредиту, 4185 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1500 грн. - неустойка. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судовий збір в розмірі 2662,40 грн.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2026 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій зазначила про визнання позову частково у розмірі тіла кредиту, посилаючись на те, що вона є дружиною військовослужбовця.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14 квітня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 14.04.2024-100001584 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Умовами договору передбачено, що ТОВ «Споживчий центр» надає відповідачу кредитні кошти у розмірі 3000 грн. строком на 62 дні зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2% за 1 один день користування кредитом, який застосовується протягом всього строку на який надається кредит. Сторони узгодили, що проценти розраховують шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Відповідачем договір підписаний одноразовим ідентифікатором Е654.

Укладення договору підтверджується наявною у матеріалах справи копією заявки на укладення кредитного договору від 14 квітня 2024 року, копією пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), копією відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору, копією інформаційного повідомлення позичальника ОСОБА_1 , які містять електронний підпис відповідача.

На підставі кредитного договору, ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит 14 квітня 2024 року у розмірі 3000 грн., що підтверджується квитанцією про здійснення оплати АТ КБ Приватбанк через систему оплати LiqPay на картку № НОМЕР_1 , за договором № 14.04.2024-100001584.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача по кредитному договору від 14 квітня 2024 року складає: 8685 грн., з яких: 3000 грн. - тіло кредиту, 4185 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 1500 грн. - неустойка.

Договір сторонами був укладений у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов договору він підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий позивачем на його мобільний номер телефону після ідентифікації в системі.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Так, за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема кредитними коштами банку, передбачені статтями 1048 та 1056-1ЦК України.

Зокрема, частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору від 14 квітня 2024 року, між сторонами у належній формі було погоджено розмір процентної ставки за користування кредитом. Кредитним договором визначена фіксовану незмінну процентну ставку у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п.5 Кредитного договору).

Денна процентна ставка складає 2.25% за умовою п. 9 договору.

Пунктом 7 Кредитного договору передбачено, що проценти розраховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.

Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 3000 грн., строком на 62 дні з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 14 червня 2024 року.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконав.

З довідки-розрахунку заборгованості, наданого товариством, вбачається, що проценти за користування кредитними коштами нараховані саме у визначеному сторонами розмірі за період з 14 квітня 2024 року по 14 червня 2024 року.

Аналізуючи викладенні обставини, суд прийшов до висновку, що позивачем доведено факт отримання позичальником кредитних коштів в розмірі 3000 грн.

Разом з тим, суд не погоджується із сумою, яка підлягає стягненню по процентам за вказаному кредитному договору.

У письмовому поясненні відповідач посилається на застосування до спірних правовідносин частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зазначаючи про те, що вона є дружиною військовослужбовця.

Так, відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Ці положення внесені до зазначеного закону України від 11 квітня 2024 року №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18 травня 2024 року.

До 18 травня 2024 року ч.15 ст. 14 Закону №2011-ХІІ була викладена в такій редакції: «Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».

На підтвердження того, що ОСОБА_1 є дружиною військовослужбовця остання надала до суду свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 04 листопада 2022 року Арбузинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про укладення шлюбу між нею та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, на підтвердження того, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем до суду надано копію його військового квитка серії НОМЕР_3 .

В пункті 7 військового квитка вказано, що з 15 березня 2022 року на підставі Указу Президента № 69/2022 від 24 лютого 2022 року ОСОБА_2 призваний у Збройні Сили України по мобілізації.

В пункті 17 військового квитка вказано про проходження військової служби, а саме:

найменування військової частини НОМЕР_4 , посада головний сержант, дата зарахування до списків в/ч та номер наказу 19.09.2023 року №262, дата виключення із списків в/ч та номер наказу 16.09.2024 року № 76;

найменування військової частини НОМЕР_5 , посада сержант резерву, дата зарахування до списків в/ч та номер наказу 18.08.2024 року №239;

найменування військової частини НОМЕР_5 , дата зарахування до списків в/ч та номер наказу 07.04.2025 року №99; дата виключення із списків в/ч та номер наказу 11.09.2025 року № 261;

найменування військової частини НОМЕР_6 , посада головний сержант, дата зарахування до списків в/ч та номер наказу 14.09.2025 року №53.

На даний час ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_6 , про що свідчить довідка військової частини НОМЕР_6 від 02 березня 2026 року за № 1534.

Отже, на час укладання договору і по теперішній час чоловік позивача проходить військову службу.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором, долученого до позовної заяви вбачається, що позивачем нараховані проценти розмірі за період з 14 квітня 2024 року по 14 червня 2024 року у розмірі 4185 грн.

З урахуванням викладених обставин проценти підлягали нарахуванню відповідачу за період з 14 квітня 2024 року по 17 травня 2024 року, тобто за 34 дні, що з урахуванням денної процентної ставки 2.25% та тіла кредиту 3000 грн. складатиме 2295 грн.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню тіло кредиту у розмірі 3000 грн. та проценти у розмірі 2295 грн.

Щодо вимоги про стягнення неустойки.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За допомогою неустойки (штрафу, пені) допускається забезпечувати виконання значної кількості зобов`язань. Зокрема, неустойка може забезпечувати виконання: договірних зобов`язань, що традиційно для цивільного обороту, оскільки в більшості випадків, саме в договорі його сторони встановлюють неустойку (штраф або пеню). Причому, це може відбуватися як під час укладення договору для забезпечення виконання зобов`язання, так і після, але до виконання тих зобов`язань, які виникли на його підставі.

Пеня, як різновид неустойки, характеризується такими ознаками: а) застосування виключно у грошових зобов`язаннях; б) можливість встановлення тільки за такий вид порушення зобов`язання, як прострочення виконання (порушення умови про строки); в) обчислення у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання; г) триваючий характер нарахування пені за кожен день прострочення.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).

Відповідно до п. 15 Заявки кредитного договору від 14 квітня 2024 року (кредитної лінії) сторони погодили, що неустойка складає 75 грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Споживчий центр» просило стягнути із відповідача за кредитним договором, зокрема і неустойку, в розмірі 1500 грн.

Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 року у справі №183/7850/22.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вимоги про стягнення неустойки у розмірі 1500 грн. задоволенню не підлягають.

Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 5295 грн., з яких: 3000 грн. - тіло кредиту, 2295 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст. 141 ЦПК України, з урахуванням розміру задоволення позову на 60.97 %.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133 А) заборгованість за кредитним договором від 14 квітня 2024 року у розмірі 5295 (п`ять тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн., з яких: 3000 грн. - тіло кредиту, 2295 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133 А) судовий збір у розмірі 1623 (одна тисяча шістсот двадцять три) грн. 26 к.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Кологрива