Номер провадження 2/211/1119/26
УХВАЛА

про закриття провадження

03 лютого 2026 р. Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за головуванням судді Гонтар А.Л. з участю секретаря судового засідання Костяк Д.Л.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

в серпні 2025 року представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» звернувся до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На підставі ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2025 року провадження в справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання .

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» до Довгинцівського райнного суду міста Криого Рогу Дніпропетровської області надійшла заява про закриття провадження у справі. Позивач зазначає, що між сторонами не залишилось неврегульованих питань, у зв`язку із чим предмет спору відсутній, тому просить закрити провадження у цивільній справі №211/8630/25, а також повернути сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 2 422 40 грн. (а.с. 42-45)

Дослідивши матеріали цивільної справи, суддя вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, а провадження закриттю, з огляду на таке.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20 зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року справа № 638/3792/20, провадження № 61-3438сво21, зазначено, що з огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, слід відступити від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову до ОСОБА_1 , а отже, провадження не може бути закрито на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Натомість, суд вважає, що заява позивача про закриття провадження у справі фактично є заявою про відмову позивача від позову.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до положень ч.1, 3 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом

Враховуючи викладене, суддя вважає можливим задовольнити заяву позивача про закриття провадження у справі, проте на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Про закриття провадження у справі суд, відповідно до вимог ч.2 ст.255 ЦПК України, постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

З меморіального ордену №889912 від 23.06.2025 вбачається, що Акціонерним товариством «Сенс Банк» за подання позовної заяви до ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 2 422, 40 гривень (а.с.1).

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення встановлено ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи те, що заяву про закриття провадження у зв`язку з відмовою від позову позивачем Акціонерним товариством «Сенс Банк» подано до початку розгляду справи по суті, така заява в частині повернення судового збору підлягає частковому задоволенню, а саме: повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. ст. 13, 182, 142, 255, 259, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» про закриття провадження задовольнити частково.

Провадження усправі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Повернути Акціонерному товариству «Сенс Банк» 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до меморіального ордену №889912 від 23.06.2025 у розмірі 2 422, 40 гривень, що становить 1 211, 20 гривні.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути з Державного бюджету України позивачу Акціонерному товариству «Сенс Банк» 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до меморіального ордену №889912 від 23.06.2025 у розмірі 1 211, 20 гривні.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 03 лютого 2026 року.

Суддя: А.Л. Гонтар