Справа № 642/7086/25
Провадження № 2/642/278/26
УХВАЛА

іменем України

05 березня 2026 року

Холодногірський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Степанової А.Д.,

представника позивача Безродної І.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2025 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Під час підготовчого провадження представник відповідача Гавриленко Н.А., звернулася до суду з клопотанням про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, мотивуючи це тим, що спір виник саме у зв`язку з реалізацією Харківською міською радою владних управлінських та контрольних функцій, а позов фактично спрямований на забезпечення примусового виконання припису суб`єкта владних повноважень.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 зазначено, що:

«Визначальною ознакою публічно-правового спору є участь у ньому суб`єкта владних повноважень, який реалізує владні управлінські функції, а також те, що спір виник у зв`язку із здійсненням таких функцій».

Саме така ситуація має місце у даній справі, оскільки Харківська міська рада звернулася до суду не як рівноправний учасник цивільних відносин, а як суб`єкт владних повноважень, який реалізує функції контролю у сфері благоустрою.

Звертаючись з даним позовом, Харківська міська рада фактично пропонує суду використати цивільний процес як інструмент реалізації владного примусу, що є неприпустимим.

Підставою звернення Харківської міської ради до суду є Акт перевірки благоустрою міста Харкова № 140-А від 20.10.2025 року, який було складено посадовими особами Інспекції з благоустрою. Зазначений Акт лише фіксує факт наявності вхідної групи (навіс та сходи) в рівні першого поверху до фасаду нежитлової будівлі літ. «А-3-4», де розміщуються нежитлові приміщення №№ 30-:-33, проте не може бути підтвердженням зміни геометричних форм, зміни конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо.

З урахуванням наведених правових позицій Верховного Суду, спір, що виник між сторонами, є публічно-правовим, а отже не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю.

Представник позивача ОСОБА_2 проти задоволення клопотання заперечувала, обгрунтовуючи його викладеними доводами в письмовому запереченні.

Заслухавши представника, дослідивши клопотання з додатками, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 1, 6 ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому судовому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Так, в окремих правовідносинах Харківська міська рада може виступати як суб`єкт владних повноважень, а також як суб`єкт господарювання (власник земельної ділянки, власник житлових та нежитлових приміщень, балансоутримувач будинку, суб`єкт реєстрації речових прав на нерухоме майно, орган державного архітектурно- будівельного контролю, орган приватизації тощо). Разом з тим, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно- правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів палати Касаційного цивільного суду у справі № 642/3361/21 від 08.01.2025 суд дійшов таких висновків, а саме: Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 520/9253/17 (провадження № 14-312цс19) за позовом Одеської міської ради до фізичної особи про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом приведення самочинно реконструйованої квартири у відповідність до технічної документації, у якій було встановлено подібні правовідносини, висловила правові висновки щодо юрисдикції суду та вказала, що позов про знесення самочинного будівництва позивач у першу чергу аргументував необхідністю захисту права комунальної власності на земельну ділянку, а не реалізацією передбачених законами України повноважень суб`єкта владних повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, що підтверджує приватноправовий характер спірних правовідносин.

Здійснення означеного державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що підтверджує владно-управлінський характер, а отже, і публічно-правову природу таких правовідносин.

Натомість Харківська міська рада в межах наданих їй законами повноважень відповідного контролю не здійснювала, рішень, обов`язкових для виконання, не приймала, приписів про усунення порушень не видавала, а спір, який є предметом цього судового розгляду, пов`язаний із вирішенням питання щодо речового права.

Враховуючи вищевикладене, Харківська міська рада, реалізуючи право на самозахист цивільного права і законодавчо визначені повноваження щодо самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів, зокрема виявлення фактів самочинного будівництва, реалізацію яких здійснює Інспекція з благоустрою відповідно до Положення про Інспекцію з благоустрою і чинного законодавства, використала зібрані вказаним виконавчим органом фактичні матеріали по справі та звернулася до суду виключно як власник земельної ділянки, а не як орган, що здійснює владно-управлінські функції.

З огляду на суб`єктний склад учасників спору, предмет і підставу позову, а також характер спірних правовідносин Верховний Суд уважає, що спір у цій справі слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Такі висновки узгоджуються із висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 639/6261/13-ц (провадження № 14-28цс19), від 07 серпня 2019 року у справі № 523/11508/18-ц (провадження № 14-336цс19), від 21 серпня 2019 року у справі № 520/9253/17-ц (провадження № 14-312цс19) та у постановах Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 521/14121/16-ц (провадження № 61-1071св21), від 29 червня 2022 року у справі № 639/6261/13-ц (провадження № 61-18352св20), від 07 червня 2023 року у справі № 947/38823/20 (провадження № 61-5133св22).

Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 червня 2019 року у справі № 917/375/18 сформувала таку правову позицію. За ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво або за її рахунок.

Таким чином, орган місцевого самоврядування, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, наділений повноваженнями звернутися до суду за захистом своїх порушених прав як власник земельної ділянки, тобто за захистом майнових прав у межах приватноправових відносин. Спір між власником земельної ділянки (в тому числі органом місцевого самоврядування) щодо захисту майнового права на цю земельну ділянку та особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на цій земельній ділянці, підлягає розгляду за правилами господарського або цивільного судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору (п. 6.28 - 6.30 постанови).

Вказаної правової позиції Велика Палата Верховного Суду дотримувалася при розгляді інших типових справ, зокрема в постанові від 7 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 (п. 6.17), в постанові від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц (п. 37 п. 40) та ін.

За таких обставин, підстав для закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України судом не встановлено, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні цього клопотання.

Керуючись ст. 189, 197, 255, 259, 260 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Гавриленко Надія Андріївна, про закриття провадження у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 09 березня 2026 року.

Суддя В.Г. Пашнєв