КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/5068/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В.,

при секретарі Мудрак Р. Р.,

за участі: представника заявника - адвоката Поєдинок Я. А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Поєдинок Ярослави Анатоліївни, в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Ірпінського міського суду Київської області у складі судді Ткаченко М. О.

присяжних Остапко О. С., Прохоренко Н. С.,

від 03 листопада 2025 року

у цивільній справі № 367/10551/25 Ірпінського міського суду Київської області

за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Поєдинок Ярослава Анатоліївна,

заінтересовані особи - Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,

Військова частина НОМЕР_1 ,

Міністерство оборони України,

про оголошення фізичної особи померлою,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Поєдинок Я. А., звернулась в суд із вказаною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що з 09.09.2006 перебуває у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2 , з яким вони мають спільного неповнолітнього сина. Її чоловік проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та з 22.06.2024 виконував бойові завдання безпосередньо на лінії зіткнення в районі міста Вовчанськ.

ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання чергового завдання підрозділ чоловіка потрапив під атаку ворожих FPV-дронів. Згідно з витягом із Журналу бойових дій та матеріалами службового розслідування, ОСОБА_2 зник безвісти внаслідок вибуху гранати, скинутої з безпілотника. Факт зникнення чоловіка за особливих обставин під час воєнних дій підтверджується сповіщенням територіального центру комплектування та відповідним витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. За результатами службового розслідування встановлено, що встановити місцезнаходження військовослужбовця шляхом розшукових заходів не вдалося. Наказом командира військової частини ОСОБА_2 офіційно визнано безвісно відсутнім у районі ведення бойових дій. Заявниця підкреслює, що з моменту зникнення будь-який зв`язок із чоловіком відсутній, а його документи не знайдені. Вона переконана, що смерть чоловіка настала саме ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок отриманого бойового ураження, що загрожувало йому смертю.

ОСОБА_1 вказує на наявність безпосереднього матеріально-правового зв`язку із чоловіком через існуючі шлюбні та майнові відносини, зазначає, що їхньому сину вже надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій через перенесене психологічне насильство, проте втрата годувальника призвела до вкрай складного матеріального та життєвого становища родини. Наразі заявниця позбавлена можливості належним чином оформити спадкові права на майно та отримати державні соціальні виплати. Відсутність визначеного правового статусу чоловіка створює стан тривалої правової невизначеності для всієї сім`ї. Оголошення ОСОБА_2 померлим є необхідним і пропорційним заходом для відновлення та реалізації законних прав заявниці, з огляду на що просила суд визнати датою вірогідної смерті чоловіка день його зникнення під час бою - 25 червня 2024 року.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 03 листопада 2025 року у задоволені заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Поєдинок Я. А., в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати у повному обсязі, ухвалити нове, яким заяву задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що ОСОБА_2 перебуває у статусі особи, зниклої безвісти за особливих обставин з 25.06.2024 внаслідок безпосереднього нападу FPV-дронів та розриву гранати під час виконання бойового завдання біля н. п. Вовчанськ. Звертає увагу на наявність Акту службового розслідування № 1709/26336 від 08.08.2024 та витягу з Журналу бойових дій, які підтверджують факт бойового ураження військовослужбовця. Апелянт наголошує, що оголошення особи померлою необхідне для реалізації майнових та соціальних прав сім`ї, зокрема неповнолітньої дитини, яка опинилася у скрутному матеріальному становищі. Вказує на те, що правовий статус чоловіка безпосередньо впливає на можливість оформлення спадщини та отримання соціальних виплат у зв`язку із втратою годувальника. Апелянт вважає помилковим висновок суду про передчасність заяви, оскільки з моменту зникнення особи за обставин, що загрожували їй смертю, минуло понад шість місяців. Стверджує, що поняття «воєнні дії» у ст. 46 ЦК України слід тлумачити як конкретну подію бойового ураження, а не загальне припинення воєнного стану чи бойових дій у громаді. На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, що підтверджують високу ймовірність загибелі особи в момент атаки. Зазначає, що встановлення юридичного факту смерті є єдиним способом усунення правової невизначеності у правовідносинах за участю заявниці. Апелянт посилається на ч. 3 ст. 46 ЦК України, яка дозволяє оголосити особу померлою від дня її вірогідної смерті у зв`язку з воєнними діями. Підкреслює, що триваючі бойові дії у громаді не повинні перешкоджати захисту прав членів сім`ї загиблого воїна. Звертає увагу на те, що військова частина офіційно визнала військовослужбовця безвісно відсутнім за особливих обставин саме з дати бойового зіткнення.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу Міністерство оборони України, просить викладені в ньому доводи врахувати при ухваленні рішення. Зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено факт триваючих активних бойових дій на території Вовчанської міської територіальної громади. Звертає увагу на Перелік територій, затверджений наказом № 379 від 28.02.2025, згідно з яким вказана громада відноситься до територій активних бойових дій з 20.06.2024 по теперішній час. Міністерство оборони України посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 755/11021/22, згідно з якою шестимісячний строк для оголошення особи померлою починається лише з дня закінчення активних бойових дій на відповідній території. Стверджує, що оскільки активні бойові дії у м. Вовчанськ не припинені, відлік строку, передбаченого ч. 2 ст. 46 ЦК України, ще не розпочався. Наголошує, що в умовах збройного конфлікту зв`язок з особою може перерватися з різних причин, включно з потраплянням у полон, що виключає можливість поспішного припущення про смерть. Зазначає, що судове рішення про оголошення особи померлою має ґрунтуватися на невідворотному припущенні, яке неможливе до стабілізації ситуації на місці події. Відтак, Міністерство оборони України вважає висновок суду першої інстанції про передчасність звернення законним та таким, що відповідає принципу правової визначеності.

Інші учасники справи правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник заявника (апелянта) - адвокат Поєдинок Я. А. підтримала апеляційну скаргу і викладених у ній підстав та доводів.

Міністерство оборони України та Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, надіслали клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

Військова частина НОМЕР_1 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів виходить з наступного.

Судом установлено, що 09.09.2006 між громадянами України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 441, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

Під час шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Згідно із розпорядженням Гостомельської селишної військової адміністрації Бучанського району Київської області від 12.08.2024 №1484, малолітньому ОСОБА_3 надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних лій та збройних конфліктів, у зв`язку з тим, що зазнав психологічного насильства.

Згідно із довідкою командира військової частини НОМЕР_4 за № 1/716 від 29.02.2024 солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 18.10.2023 по 28.12.2023 та з 16.01.2024 по 17.01.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру ветеранів війни № 024077 від 15.04.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має статус учасника бойових дій з 08.03.2024.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.05.2024 № 137 ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду солдата резерву 38 запасної роти з 16.05.2024.

Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.06.2024 № 174 солдат ОСОБА_2 , розвідник-радіотелефоніст 3 розвідувальної групи спеціального призначення 2 роти спеціального призначення НОМЕР_5 загону спеціального призначення вибув до населеного пункту Вовчанськ, на лінію бойового зіткнення на глибину батальйону І ешелону, для виконання бойових завдань, з 22.06.2024.

Згідно із витягом з Журналу бойових дій, ІНФОРМАЦІЯ_1 солдат ОСОБА_2 зник безвісті під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Вовчанськ Чугуївського району Харківської області внаслідок розриву гранати скинутої з дрона.

Згідно із Сповіщенням сім`ї від 01.07.2024 № 4601, ІНФОРМАЦІЯ_5 сповістило дружину солдата ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про те, що її чоловік, під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини зник безвісти 25.06.2024 біля населеного пункту Вовчанськ Харківської області.

Згідно із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.07.2024 відкрито кримінальне провадження № 0000797 за фактом вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України стосовно ОСОБА_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.07.2024 № 188 солдата ОСОБА_2 виведено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , з 06.07.2024.

Згідно із витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 08.08.2024 № 2 військовослужбовець ОСОБА_2 є таким, що зник безвісті за особливих обставин (під час воєнних дій).

З Акту службового розслідування від 08.08.2024 № 1709/26336 по факту зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 вбачається, шо 25.06.2024, під час виконання бойового завдання, в районі населеного пункту Вовчанськ Харківської області стався напад FPV дронів з боку збройних сил Російської Федерації в результаті чого зник безвісті розвідник-радіотелефоніст 3 розвідувальної групи спеціального призначення 2 роти спеціального призначення НОМЕР_5 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 . Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту (шолом, бронежилет). Його документи відсутні, зв`язок з ним відсутній, місце його знаходження є невідомим по даний час.

Проведеними розшуковими заходами, передбаченими наказами Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» та від 15.09.2022 № 280 «Про затвердження Інструкції обліку особового складу в системі Міністерства оборони України» встановити місце знаходження військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, розвідника-радіотелефоніста 3 розвідувальної групи спеціального призначення 2 роти спеціального призначення НОМЕР_5 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 на момент проведення службового розслідування не вдалось.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2024 № 2087 про результати службового розслідування, на підставі Акту службового розслідування від 08.08.2024 № 1709/26336, зокрема, наказано розвідника-радіотелефоніста 3 розвідувальної групи спеціального призначення 2 роти спеціального призначення НОМЕР_5 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 вважати безвісно відсутнім (безвісно зниклим 25.06.2024 за особливих обставин) в районі населеного пункту Вовчанськ Харківської області.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 зник безвісти 25.06.2024 під час виконання бойового завдання біля населеного пункту Вовчанськ Харківської області. Встановивши, що згідно з чинним Переліком територій Вовчанська міська територіальна громада з 20.06.2024 відноситься до територій активних бойових дій, на яких бойові дії на час розгляду справи не припинені, суд дійшов висновку про неможливість початку відліку встановлених законом строків. Суд першої інстанції застосував положення ч. 2 ст. 46 ЦК України вважаючи, що шестимісячний строк для оголошення особи померлою має відраховуватися саме від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи. За таких обставин суд дійшов висновку що заява ОСОБА_1 є передчасною та не підлягає задоволенню до моменту припинення бойових дій у вказаному районі.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Оголошення фізичної особи померлою - це судове визнання факту смерті особи, щодо якої протягом встановленого законом строку немає відомостей про місце її перебування. У правовому контексті таке рішення є юридичною фікцією, заснованою на вірогідному припущенні про смерть особи, що має наслідком припинення її правосуб`єктності. Саме тому законодавець встановив жорсткі часові критерії для застосування цієї презумпції, особливо в умовах воєнного стану.

Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. При тлумаченні вказаної норми колегія суддів керується правовим висновком що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, згідно із яким шість місяців, визначені у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи.

Встановлення такого строку має на меті забезпечення балансу між інтересами родичів зниклої особи та захистом прав самої особи, яка може бути ще живою.

У цій справі судом встановлено, що місцем зникнення ОСОБА_2 є територія Вовчанської міської територіальної громади Харківської області. Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 379, вказана громада з 20.06.2024 відноситься до територій активних бойових дій. На час розгляду справи судом першої інстанції та апеляційного перегляду активна фаза бойових дій на цій території не припинена.

Колегія зазначає, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій» у контексті широкомасштабної агресії слід розуміти як завершення активної фази боїв на конкретній локації, що підтверджується зміною офіційного статусу території в державному реєстрі. Оскільки активні бойові дії у м. Вовчанськ тривають, ситуація на цій території залишається динамічною та непередбачуваною. У такий період зв`язок із особою може перерватися не лише через її загибель, а й внаслідок потрапляння в полон, переховування в ізоляції або вимушеного переміщення через лінію фронту. Дострокове оголошення особи померлою до моменту стабілізації фронту та можливості проведення повноцінних пошукових заходів на місці події створює ризик непоправної юридичної помилки.

Верховний Суд наголошує, що не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки саме триваючий конфлікт унеможливлює об`єктивне обчислення строків та перевірку відомостей про долю особи. Шестимісячний період, який обраховується після закінчення боїв, виконує функцію правового запобіжника. Він надає необхідний час для отримання оновленої інформації, проведення експертиз або виявлення особи серед звільнених з полону, що відповідає принципу верховенства права та його складовій - правовій визначеності.

Доводи апелянта про необхідність застосування частини третьої статті 46 ЦК України щодо оголошення померлим від дня вірогідної смерті не спростовують вимог частини другої цієї ж статті щодо строків звернення. Частина третя статті 46 ЦК України визначає момент, з якого особа вважається померлою (день вірогідної смерті), проте вона не скасовує процесуальної умови щодо спливу шести місяців від дня закінчення воєнних дій для отримання права на таке судове звернення.

Враховуючи, що на момент звернення ОСОБА_1 до суду та на момент ухвалення оскаржуваного рішення активні бойові дії у Вовчанській громаді тривали, відлік шестимісячного строку не розпочався. Отже, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про передчасність поданої заяви. Соціальна складність ситуації заявниці та необхідність утримання дитини є вагомими факторами, проте вони не можуть бути підставою для порушення імперативних норм матеріального права та ігнорування встановлених законом строків, що забезпечують справедливий баланс інтересів у державі, яка перебуває в стані війни.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Отже оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 381, 383 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Поєдинок Ярослави Анатоліївни, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 березня 2026 року.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов