УХВАЛА

про залишення заяви без руху

02 березня 2026 року м. Володимир

Суддя Володимирського міського суду Волинської області Вітер І.Р., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

27.02.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги обґрунтовані тим, що вказане нерухоме майно позивач успадкував за заповітом після смерті своєї матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з матеріалами справи, за життя спадкодавиця володіла 13/25 частками будинку, проте внаслідок знесення іншої частини будівлі співвласником у 1990 році, об`єкт фактично став цілісним.

Позивач зазначає, що позбавлений можливості оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок. У зв`язку з цим він просить визнати за ним право власності на майно в судовому порядку. Ціна позову визначена позивачем у розмірі 74 670 грн відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.1 ст.175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з п.п.4 та 5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України, з огляду на наступне.

В порушення вимог п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не повною мірою визначено правовий статус відповідача ОСОБА_2 . Суд зазначає, що за змістом закону відповідач це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його право. У тексті позовної заяви відсутній виклад обставин, які б підтверджували наявність правового зв`язку між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 у контексті спірних спадкових правовідносин, а також не зазначено, яким чином дії чи бездіяльність останньої перешкоджають позивачу в оформленні права власності.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. Позивач просить визнати право власності на цілий житловий будинок у порядку спадкування, однак надані суду матеріали не містять доказів того, що спадкодавець (мати позивача) на момент смерті була власником саме цілого об`єкта нерухомості. Відсутність доказів, що підтверджують склад та обсяг спадкового майна у повному розмірі, унеможливлює встановлення об`єктивної істини щодо меж спадкування.

Крім того, позовна заява містить суперечливі відомості щодо предмета спору та обґрунтування позовних вимог. Як вбачається зі змісту заяви, позивач просить визнати право власності на «житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами» як на цілісний об`єкт нерухомого майна. Разом з тим, позивач зазначає, що спадкодавцю за життя належало 13/25 часток вказаного будинку, а інша частина була розібрана співвласником. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Оскільки спадкодавець володіла саме часткою у праві спільної часткової власності, позивачем не обґрунтовано правовий механізм переходу до нього права власності на весь об`єкт в цілому, а не на частку, яка належала матері.

Суд зауважує, що згідно зі ст. 355-358 ЦК України, право спільної часткової власності передбачає визначення часток кожного з власників у праві власності. Якщо майно було фактично поділено в натурі, це має бути підтверджено відповідними доказами про реєстрацію окремих об`єктів нерухомості.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити за свій рахунок добудову (перебудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (перебудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Якщо частина будинку була знесена, це автоматично не збільшує частку іншого співвласника до «цілого» об`єкта. Потрібно надати докази припинення права власності іншого співвласника на його частку у зв`язку зі знищенням майна (ст. 349 ЦК України).

Відповідно до Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна (затвердженого Постановою КМУ №690), у разі поділу об`єкта нерухомого майна в натурі з утворенням самостійних об`єктів, кожному з них присвоюється окрема поштова адреса. Позивачем не надано відомостей про те, чи є спірна частина будинку окремим об`єктом нерухомості з присвоєною адресою, чи вона залишається частиною єдиного майнового комплексу під номером АДРЕСА_1 .

Також позивачем не дотримано вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в частині викладу обставин щодо статусу інших осіб. Наявність у справі співвласника ОСОБА_4 , чия частка будинку була демонтована, свідчить про те, що рішення суду про визнання права власності на весь будинок за позивачем може безпосередньо вплинути на її права та обов`язки (зокрема, щодо припинення її права власності на частку в майні). Проте ОСОБА_4 не залучена до участі у справі як відповідач або третя особа, що перешкоджає суду відкрити провадження у справі та забезпечити повний та всебічний розгляд справи, а також створює ризик ухвалення рішення про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у процесі.

Окремої уваги потребує питання статусу земельної ділянки. Відповідно до ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений. Оскільки земельна ділянка під будинком не приватизована, вона перебуває у власності територіальної громади. Таким чином, рішення у справі вплине на інтереси Володимирської міської ради, яка також не залучена до участі у справі, що суперечить вимогам щодо належного складу сторін у спорах про визнання права власності.

У зв`язку з викладеним, позивачу необхідно уточнити зміст позовних вимог (щодо визнання права на цілий будинок чи на конкретну частку), надати докази юридичного поділу майна в натурі та залучити до участі у справі всіх зацікавлених осіб (співвласників та орган місцевого самоврядування).

Окремо, обґрунтування вимог про визнання права власності на нерухоме майно потребує детальної технічної характеристики об`єкта. Позивачем не долучено до матеріалів заяви актуальних відомостей з бюро технічної інвентаризації (БТІ) або витягів з Реєстру прав власності на нерухоме майно, які б підтверджували технічний стан та юридичну історію будинку. При цьому клопотань про витребування таких доказів у разі неможливості їх самостійного отримання позивачем не заявлено (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).

Також визнання права власності в порядку спадкування у судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується лише у разі неможливості оформлення спадщини в нотаріальних органах. Позивач стверджує про неможливість реалізації своїх прав через нотаріат, проте до позовної заяви не додано відповідного документального підтвердження постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відсутність такої відмови ставить під сумнів наявність спору про право, який підлягає судовому розгляду в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним, керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків тривалістю 10 днів з дня отримання даної ухвали.

У випадку, якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Володимирського міського суду Ігор Вітер