ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 644/5203/25
Номер провадження 22-ц/818/2408/26
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

02 березня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 19 грудня 2025 року в складі судді Саркісян О.А. по справі № 644/5203/25 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 19 грудня 2025 року позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «Харківські теплові мережі» за централізоване опалення за період з 12 березня 2017 року по 21 квітня 2019 року у розмірі 19 704,00 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 заборгованість за централізоване опалення за період з 22 квітня 2019 року по 30 квітня 2025 року у розмірі 37 176,70 грн; 646,80 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01 червня 2022 року по 30 квітня 2025 року; 596,40 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01 червня 2022 року по 30 квітня 2025 року; 1365,87 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01 серпня 2022 року по 30 квітня 2025 року; 444,18 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01 серпня 2022 року по 30 квітня 2025 року; інфляційні втрати у розмірі 1946,30 грн; 3% річних у розмірі 727,95 грн. В іншій частині позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Стягнуто пропорційно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн, а з кожного по 757,00 грн.

На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 12 січня 2025 року ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, в межах строку позовної давності, тобто з червня 2022 року, а у вимогах, заявлених з пропуском строку позовної давності, відмовити повністю, а також зменшити нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 02 лютого 2026 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

18 лютого 2026 року від ОСОБА_1 надійшла заява про зупинення провадження у справі, мотивована тим, що він з 03 липня 2020 року та дотепер перебуває у складі ЗСУ, що унеможливлює його участь у розгляді даної справи.

Обговоривши доводи заяви судова колегія вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року № 389-VIII (далі -Закон N 389-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону N 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону №389-VIII визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

За приписами статей 1 та 3 Закону України "Про Збройні Сили України" від 06 грудня 1991 року №1934-XII (далі - Закон № 1934-XII) Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Структура Збройних Сил України визначається статтею 3 Закону N 1934-XII, відповідно до частини третьої якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі -Закон N 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Конструкція пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана з фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в ухвалі Верховного Суду від 29 серпня 2022 року в справі № 461/5209/19 (провадження № 61-5782св22), за змістом якої перебування сторони у справі складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, є підставою для зупинення провадження у справі до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 тлумачила термін «переведені на воєнний стан» та дійшла висновку, що з моменту оголошення загальної мобілізації та введення воєнного стану Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування переводяться в спеціальний правовий режим функціонування в цілому. Це виключає необхідність у додатковому з`ясуванні питання щодо переведення певної військової частини (чи іншого формування) «на воєнний стан».

Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що юридичний статус з`єднань, військових частин, підрозділів та інших складових структури Збройних Сил України та інших військових формувань, що функціонують в умовах воєнного стану, не залежить від місця їх дислокації чи характеру виконуваних ними завдань, як-то перебування в районі воєнних (бойових) дій та участь в них. Тому з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому [усі] потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм.

До того ж, приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України не пов`язують можливість застосування цієї норми права з умовою перебування військовослужбовця у військовій частині, що залучена до ведення безпосередніх бойових дій, адже військовослужбовець упродовж особливого періоду може в будь-який момент бути відрядженим до військової частини, задіяної до таких дій. До того ж сучасні форми та способи ведення війни, виконання бойових завдань вимагають участі у бойових діях та захисті суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України не тільки по умовній лінії фронту.

Під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України судам потрібно виходити з такого:

1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;

2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;

3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні. Тобто єдиним винятком, коли суд може не зупиняти провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, воля самого військовослужбовця як учасника справи на продовження провадження у справі.

Відповідні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12 листопада 2025 року в справі № 754/947/22 (провадження № 14-74цс25).

У справі, яка переглядається, на підтвердження факту перебування в складі Збройних Сил України відповідач ОСОБА_1 надав суду довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 січня 2026 року № 3/6 про те, що він перебуває на військовій службі за контрактом, а також копію військового квитка серія НОМЕР_1 від 31 липня 2020 року, яким підтверджується проходження ним військової служби за контрактом з 03 липня 2020 року у військових частинах НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , а з 08 травня 2024 року у ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 96-99).

Надані відповідачем докази є належними, достовірними і достатніми в розумінні положень ст. ст. 77, 79, 80 ЦПК України для підтвердження зазначеної ним обставини, що, у свою чергу, є передбаченою п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України обов`язковою та безальтернативною підставою для зупинення провадження у справі.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_1 входить до складу Збройних Сил України та проходить службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 , який (як і всі інші військові підрозділи чи формування) переведений на воєнний стан, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі.

Аналогічного висновку щодо правомірності зупинення провадження у справі № 344/20331/21 дійшов Верховний Суд в ухвалі від 09 грудня 2025 року.

Провадження у даній справі необхідно зупинити до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України.

Керуючись ст. ст. 222, 251, 253 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі задовольнити.

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 19 грудня 2025 року в складі судді Саркісян О.А. по справі № 644/5203/25 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізупинити до припинення перебування ОСОБА_1 на військовій службі у складі Збройних Сил України.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 02 березня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук