Справа № 761/4670/26
Провадження № 2-з/761/125/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року суддя Шевченківського районного Волошин В.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Білошапки Оксани Василівни про вжиття заходів забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

У лютому 2026р. на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій сторона просила суд:

- вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25 лютого 2026р., визначено головуючого суддю Волошина В.О.

В обґрунтування вимог поданої заяви, представник позивача посилався на те, що предметом позову є визнання договорів дарування недійсними та скасування державної реєстрації права власності квартири АДРЕСА_1 . Метою забезпечення позову вищезгаданим шляхом є вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, зокрема, від недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача. Представник заявника зазначив, що невжиття заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача.

Під час вивчення матеріалів заяви, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаної заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Згідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019р. у справі № 320/3560/18.

В обґрунтування утруднення виконання рішення у даній справі, у разі задоволення позовних вимог, представник зазначив по тексту заяви, що існує ризик недобросовісних дій з боку відповідача, що може призвести до утруднення виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача. Представник заявника зазначив, що невжиття заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача.

Однак, суд зазначає, що в заяві, міститься лише посилання заявника на потенційне порушення прав його прав, при цьому в заяві відсутнє достатнє обґрунтування та докази, які підтверджують доцільність та необхідність такого виду забезпечення позову.

Суд приходить до висновку про недоцільність застосування заходів забезпечення позову, про які просить заявник, оскільки заявником не надано жодних належних та допустимих доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів заяви про вжиття заходів забезпечення позову, до цієї заяви стороною позивача в якості обгрунтування було надано відомості про сплату судового збору та документи, на підтвердження лише повноважень представника позивача.

Отже, беручи до уваги викладене, жодного доказу щодо реалізації або розпорядження спірним нерухомим майном відповідачем на даний час позивачем до суду не надано, тому не доведено факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову, як і не надані актуальні відомості про власника спірного майна.

Доводи заявника в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення заяви з урахуванням розумності, обґрунтованості; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення заяви і предметом заявлених вимог, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення заяви, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення заяви; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разу невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про вжитят заходів забезпечення позовної заяви не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Біло шапки Оксани Василівни про вжиття заходів забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено законом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя: