У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2026 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Савлук Т.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

Вивчивши матеріли позовної заяви разом з долученими до неї додатками на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства, суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. (частини 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України)

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (стаття 4 Цивільного процесуального кодексу України)

Частинами першою, третьою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , пред`явив позов до відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з вимогами: «винести рішення про оформлення трудових відносин між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як роботодавцем та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) як працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи з 10.02.2025 року по 02.04.2025 року;

зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити заробітну плату за період з 10.02.2025 року по 02.04.2025 року на користь ОСОБА_2 згідно з ч. 6 ст. 235 Кодексу законів про працю України;

стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн на користь ОСОБА_2 ».

За змістом статті 15 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства, зокрема, справи, що виникають з трудових правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У частині другій статті 27 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За правилом частини другої статті 28 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Тлумачення статей 27, 28 Цивільного процесуального кодексу України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 Цивільного процесуального кодексу України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 Цивільного процесуального кодексу України).

Альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливо важливе значення для громадян. Специфіка цього виду підсудності полягає в тому, що в залежності від характеру матеріальних правовідносин та предмету спору, особистих обставин (стан здоров`я, малолітні діти тощо) позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути таку справу.

За наведених обставин, враховуючи, що предмет позову стосується встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, суд доходить висновку, що відсутні підстави для застосування при вирішенні питання щодо підсудності даної справи саме Дніпровському районному суду міста Києва за правилами альтернативної підсудності, передбаченого статтею 28 Цивільного процесуального кодексу України, та повинні бути застосовані правила загальної підсудності.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.

Пунктом 1 частиною 1 статті 31 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди не підсудна Дніпровському районному суду міста Києва, оскільки місцезнаходження відповідача територіально не відноситься до Дніпровського району міста Києва, тому виходячи з предмету позову цивільна справа підлягає розгляду за місцезнаходження відповідача, а саме - фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , тобто у межах юрисдикції Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.

Керуючись статтями 2, 4, 27, 28, 31, 260, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

Цивільну справу № 755/20609/25 (провадження № 2/755/14933/25) за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди передати за підсудністю до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області для подальшого розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет http://dn.ki.court.gov.ua.

Суддя: