Провадження №2-з/932/767/26
УХВАЛА

про забезпечення позову

06.03.2026 місто Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Салькової В.С., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подана до суду позовна заява до ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини, одночасно з якою подано заяву про забезпечення позову.

Так, позивач просить забезпечити позов шляхом встановлення порядку його зустрічей з дитиною щовихідних (з 18-00 п`ятниці по 18-00 неділі); зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити можливість таких зустрічей і не перешкоджати контакту дитини з батьком; інші питання щодо забезпечення участі батька у житті дитини вирішувати відповідно до закону та рішення суду по справі.

Обґрунтовує необхідність забезпечення позову тим, що їхній син ОСОБА_3 завжди проживав з ним з дня його народження, отримував від нього повну турботу, виховання та догляд. Мати дитини на даний час проходить службу у 79й ДШВ Збройних Сил України, вона без згоди забрала дитину та повідомила (письмово), що він матиме право на регулярні зустрічі тільки після ухвали суду або у присутності військових, яких вона долучить до його зустрічей з сином (у розмові). Такі дії ОСОБА_2 фактично обмежують його законне право на участь у житті дитини та порушують інтереси ОСОБА_3 . Зараз відповідачем створюються штучні докази адаптації дитини в м. Павлограді, на контакт вона не іде. Вважає, що для забезпечення стабільності та нормального розвитку дитини є необхідними регулярні живі зустрічі з батьком.

На підставі ч.1 ст.153 ЦПК України суд розглянув заяву без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву та додатки до неї, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

В даній справі між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини.

Положення статей 149, 150 ЦПК України регламентують, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Діюче законодавство не зобов`язує суд при вирішенні заяви про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, суд має лише запобігти ситуації, яка утруднить або унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Статтею 150 ЦПК України визначений перелік видів забезпечення позову, пунктом третім передбачене і встановлення обов`язку вчинити певні дії у разі, якщо спір виник із сімейних відносин.

Частиною десятою статті 150 ЦПК України встановлена заборона вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Враховуючи, що справа безпосереднім чином пов`язана з правами та інтересами дитини, суд наголошує, що згідно з положеннями статті третьої Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Україна як держава-учасниця взяла на себе зобов`язання забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною третьою ст.9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У даній справі з додатків до заяви про забезпечення позову та до позовної заяви вбачається, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дитиною.

Згідно зі ст.157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин першої і другої ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який наразі проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Слід констатувати, що сприяння забезпеченню контакту малолітньої дитини з батьком має переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з ним. З метою запобігання втраті емоційного контакту батька з сином, погіршенню характеру відносин між ними на період розгляду справи судом до остаточного вирішення питання про визначення місця проживання дитини суд вважає за необхідне застосувати забезпечення позову в спірних правовідносинах із дотриманням вимог законодавства, яким врегульовано правовий механізм забезпечення позову.

ОСОБА_1 з урахуванням свого проживання в м. Дніпрі та фактичного знаходження дитини з матір`ю в м. Павлограді Дніпропетровської області просить забезпечити йому зустрічі з сином щовихідних (з 18-00 п`ятниці по 18-00 неділі), зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити можливість таких зустрічей і не перешкоджати їхньому контакту.

Надавши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів, враховуючи право батька на особисте спілкування з сином, відсутність відомостей про обставини, які обмежують право на таке спілкування, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити заяву в цій частині та забезпечити позов у спосіб, вказаний позивачем, забезпечивши позивачеві можливість зустрічей з сином щотижня з 18-00 п`ятниці по 18-00 неділі, та зобов`язати відповідача забезпечити можливість таких зустрічей і не перешкоджати ним.

На думку суду, такі зустрічі батька з сином сприятимуть підтриманню належних стосунків між ними, які можуть бути втрачені через відсутність особистого спілкування, відповідатимуть інтересам як батька, так і дитини, та зможуть усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дитини з батьком, якщо за наслідками розгляду справи суд дійде висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Забезпечення позову визначеним судом шляхом є співмірним заходом забезпечення позову, не порушуватиме прав відповідача та не призведе до негативних наслідків для останньої.

Отже, суд вважає, що забезпечення позову повинно бути здійснене у вигляді зобов`язання відповідача надавати позивачеві можливість безперешкодно спілкуватися з сином у точно визначений період кожного тижня з 18-00 п`ятниці до 18-00 неділі особисто на території міста Дніпра або міста Павлограда Дніпропетровської області.

Щодо вимоги «інші питання щодо забезпечення участі батька у житті дитини вирішувати відповідно до закону та рішення суду по справі» суд зазначає, що це передбачено діючим законодавством та не є заходом забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.149,150,260,353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість безперешкодно спілкуватися з їхнім малолітнім сином ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожного тижня з 18-00 п`ятниці до 18-00 неділі особисто на території міста Дніпра або міста Павлограда Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 06.03.2026 та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі постановлення ухвали без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: В.С. Салькова