Справа № 2-856/12
Провадження № 2/724/230/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

за участю секретаря судового засідання: Шуть Х.В.

представника позивача: Фокій Б.В.

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Хотин Чернівецької області цивільну справу позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - Хотинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання батьківства,

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

12.11.2012р. ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про визнання батьківства. В обґрунтування позовної заяви зазначав, що його батьком є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після народження позивача визнавав себе його батьком, однак проживав в с. Бочківці Хотинського району Чернівецької області. Під час реєстрації народження дитини, прізвище позивача було зазначено зі слів матері - ОСОБА_7 . Згодом батько ОСОБА_6 визнав себе батьком позивача, неодноразово приїжджав до нього та матері, надавав матеріальну допомогу, проводив з позивачем вільний час, тощо.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько ОСОБА_6 помер, а тому позивач має намір вступити у спадщину після його смерті, а для цього йому необхідно встановити факт батьківства.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 29.11.2012р. було призначено у справі генотипоскопічну експертизу, виконання якої доручено експертам Одеського біологічного бюро судово-медичних експертиз.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 16.12.2013р. в задоволенні позову було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 05.02.2014р. рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 16.12.2013р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.02.2014р. у відкритті касаційного провадження було відмовлено.

Ця справа перебувала на розгляді в Європейському суді з прав людини, де рішенням від 14.03.2024р. у справі «Молдован проти України» оголошено заяву прийнятною, постановлено, що було порушено ст. 8 Конвенції зі сплатою в якості відшкодування моральної шкоди в сумі 4500 євро.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 09.04.2025р. заяву ОСОБА_4 задоволено. Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 16.12.2013р., ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 05.02.2014р. та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.02.2014р. скасовано, а справу передано на новий розгляд до Хотинського районного суду Чернівецької області.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, надали відзив на позов. По-перше, відповідачем у позові зазначена ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_6 . Однак вірне прізвище матері ОСОБА_6 - ОСОБА_8 . По-друге, третьою особою в позові зазначено відділ РЦС Хотинського РУЮ в Чернівецькій області, однак на даний час такого відділу не існує. По-третє, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Окрім того, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Однак до матеріалів справи не долучено інформацію, що запис про батька позивача у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Також звертає увагу суду, що в позові не було зазначено, які саме питання необхідно поставити експертам та чому проведення цієї експертизи необхідно доручити саме Одеському біологічному бюро судово-медичних експертиз. Крім того, позивачем не надано доказів того, що біологічні дані покійного ОСОБА_6 , а саме зразки його крові є в наявності в Чернівецькому обласному бюро СМЕ. Додатково зазначає, що правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Однак в матеріалах справи взагалі відсутні докази, ані спільного проживання сторін до чи після народження дитини, ані ведення ними спільного господарства. Ані інші фактичні обставини, які б підтверджували факт визнання батьківства.

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що під час розгляду справи в суді в 2012 році ОСОБА_2 була залучена до участі у справі в якості співвідповідача. Звертає увагу, що справа розглядалася судами неодноразово і суди свавільно та необґрунтовано відмовили в позові про визнання батьківства та не взяли до уваги та належним чином не прокоментували вирішальний доказ у справі - висновок експерта, який показав ймовірність того, що ОСОБА_6 був батьком ОСОБА_4 , становила 99,9999%. Пояснює, що ОСОБА_4 народився поза шлюбом. В актовому записі про народження відомості про батька були внесені зі слів матері. Заявник вважав своїм батьком ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, а в листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до спадкоємців померлого про встановлення батьківства, вимагаючи визнати його сином і спадкоємцем померлого ОСОБА_6 . Стверджує, що проведення ДНК-експертизи з метою встановлення батьківства є простим і дуже надійним методом, а її доказова цінність суттєво переважає будь-які інші докази, надані сторонами для підтвердження або спростування факту близьких стосунків. Також, представником позивача зазначено, що загальна сума витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 20 200,80 грн., з яких 200,80 грн. - судовий збір, 5000,00 грн. - вартість складання заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами, 3500,00 грн. - вартість складання відповіді на відзив, 7500,00 грн. - орієнтовна кількість судових засідань (1500,00 грн./ засідання - 5 засідань), 4000,00 грн. - вартість проведених консультацій з клієнтом, щодо розгляду справи в судах.

У запереченні на відповідь на відзив, представник відповідача зазначає, що всі рішення у справі №2-856/12 станом на 07.05.2025р. скасовані і посилання на них в процесуальних документах є грубою помилкою. Висновок експерта №175 від 04.01.2013р., який наявний в матеріалах справи є недопустимим доказом, оскільки даний доказ здобутий на підставі рішення суду, яке згодом скасоване, а тому цей доказ не може бути використаний у справі, яка розглядається зараз. Додатково наголошує, що при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватися усі передбачені законом докази в їх сукупності, такі як фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Крім того вважає, що вимога про стягнення з відповідача витрат понесених стороною не може бути задоволена, оскільки вона не оформлена належним чином (відсутня заява), при цьому заявлена сума понесених витрат є значно завищеною. Так, 3500,00 грн. за складання відповіді на відзив, який містить в собі посилання на рішення ЄСПЛ від 14.03.2024р. у справі «Молдован проти України» не може коштувати такої суми. Також завищеною є сума 1500,00 грн. - за одне судове засідання, оскільки представник позивача приймає участь у справі в режимі відеоконференції поза приміщенням суду. Сума 4000,00 грн. за консультації з клієнтом щодо розгляду справи в судах не може бути задоволена, оскільки не є конкретизованою. Витрати в сумі 5000,00 грн. за складання заяви про перегляд рішення за виключними обставинами не підлягають задоволенню, а така вимога повинна була подаватися до суду, який розглядав справу.

10.11.2025р. від відповідачки надійшло клопотання про визнання висновку судово-медичної експертизи щодо встановлення батьківства ОСОБА_6 недопустимим доказом.

Так, на думку відповідачки, під час розгляду справи Хотинським районним судом Чернівецької області в 2012 році були порушенні процесуальні права відповідача при призначенні експертизи. Зокрема, суд провів судове засідання без участі сторони відповідача, не дивлячись, що було подано клопотання про відкладення розгляду справи з поважних причин, та призначив судову експертизу, що ставить під сумнів неупередженість суду та свідчить про порушення принципу рівності сторін.

Також відбулося порушення процедури вибору експертної установи, зокрема суд позбавив відповідача законного права впливати на вибір експертної установи та самостійно обрав експертну установу «виходячи з інтересів ОСОБА_4 ».

Крім того, відповідачка стверджує про порушення процедури передачі біологічних зразків для експертизи, зокрема судом не було створено комісію для забезпечення передачі доказів, як це передбачено п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.20006р. №236. Більше того, матеріали (біологічні зразки) були передані безпосередньо позивачу ОСОБА_4 , зацікавленій особі у справі, без будь-якого контролю чи супроводу з боку представників суду. При цьому посилається на умови Договору №113 між Одеським бюро та Хотинським судом, згідно яких замовник забезпечує доставку речових доказів та біологічних матеріалів. Отже, передача критично важливих біологічних зразків зацікавленій стороні створює очевидні сумніви в їх автентичності, цілісності та достовірності, що є прямим порушенням принципу допустимості доказів.

Стверджує, що відбулося порушення конфіденційності та процедури ознайомлення з висновком експертизи, а саме висновок експертизи був відправлений Одеським бюро до Хотинського суду 08.01.2013 року, однак інформація про результати експертизи, включно з конкретними даними про ступінь ймовірності батьківства, стала відома третім особам (мешканцям села Бочківці), які є близькими до сторони позивача, задовго до їх офіційного оголошення в судовому засіданні.

Звертає увагу, щодо не визначення судом порядку надання матеріалів експерту та порушення ланцюга зберігання доказів, зокрема в ухвалі про призначення експертизи суд не визначив чіткий порядок та умови надання матеріалів експерту. Аргумент позивача щодо цілісності пломб не є достатнім доказом автентичності зразків, оскільки старі методи пломбування не відповідають методам сучасним стандартам безпеки і не виключають можливості підробки чи маніпуляцій.

Додатково зазначає про неможливість проведення повторної експертизи через відсутність зразків біологічних зразків померлого ОСОБА_6 , придатних для проведення експертизи.

Також звертає увагу суду, що до вищих судових інстанцій не були надані документи, які ставили під сумнів результати експертизи (зокрема, докази порушення процедури отримання та транспортування зразків), оскільки матеріали цивільної справи були знищені Хотинським судом з порушенням наказу ДСА «Перелік судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання», яким встановлено, що справи про встановлення батьківства мають постійний строк зберігання. Це призвело до неповного та викривленого бачення обставин справи судами вищих інстанцій - ЄСПЛ та ВСУ.

Крім того, відповідачка в судовому засіданні усно пояснила, що її брат за життя ніколи не признавав позивача як свого рідного сина, все своє життя прожив разом зі своєю мамою з якою і вів спільне господарство, разом з нею вирощував квіти. Ніколи не покидав своє місце проживання. Ніхто - ні мама, ні друзі брата, ні сусіди - про існування пані ОСОБА_19 навіть не чув, ніхто її ніколи не бачив (крім п. Холодила). Саме від п. Холодила відповідачка почула, що у її брата є син, якого він ніколи не признавав. Також повідомляє, що у брата було багато жінок, однак жодна йому не народила дитину, оскільки він міг бути безплідним через венеричне захворювання, про що також зазначав товариш брата, який має медичну освіту.

28.01.2026р. відповідачкою подано клопотання про витребування доказів у представника позивача, а саме пакету документів, поданих ним до ЄСПЛ, зокрема лист Чернівецького бюро СМЕ до Хотинського суду та протокол засідання Хотинського суду, на які посилається ЄСПЛ в пунктах 9 і 13 свого Рішення.

В обґрунтування клопотання зазначає, що в неї виникають обґрунтовані сумніви у наявності вищезазначених документів, посилання на які є в рішенні ЄСПЛ.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення цього клопотання та зазначив про відсутність в нього документів, які просить витребувати відповідачка, з огляду на те, що пройшло вже більше 10 років з того моменту, коли він звертався до ЄСПЛ.

Судом було відмовлено в задоволенні вищезазначеного клопотання з врахуванням того, що відповідачка подала його з порушенням строків, визначених ст.. 83 ЦПК України, не обґрунтувала неможливість його подання у встановлений строк з незалежних від неї причин, не надала підтвердження, що даний доказ має представник позивача.

04.02.2026р. відповідачкою подано клопотання про витребування доказів у Міністерства юстиції України, а саме належним чином засвідчені копії повного пакету документів, поданих заявником у справі «Молдован проти України» (заява №62020/14) включно з усіма додатками та листуванням.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що в ході розгляду даної справи представником позивача було визнано факт відсутності ключового доказу, на якому базується п.9 фактологічної частини Рішення ЄСПЛ (лист Чернівецького бюро СЧМЕ від 02.04.2013р.). Крім того, наявні обґрунтовані сумніви щодо автентичності «Протоколу судового засідання» (без дати), згаданого в п.13 Рішення ЄСПЛ. Оскільки зазначені документи були подані позивачем одноособово, а відповідачка не була стороною міжнародного провадження, тому вона позбавлена можливості самостійно отримати копії повного пакету документів скарги для перевірки їх на предмет фальсифікації.

Представник позивача заперечував проти задоволення цього клопотання з підстав пропуску строку встановленого ЦПК для його подання.

Судом було відмовлено в задоволенні вищезазначеного клопотання з огляду на те, що воно подано з порушенням строків, визначених ст. 83 ЦПК України, а відповідачка не обґрунтувала неможливість його подання у встановлений строк з незалежних від неї причин. Крім того, відповідачкою не зазначено обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати. В судовому засіданні в усній формі пояснила, що лише хоче переглянути пакет документів, поданих заявником у справі «Молдован проти України» для перевірки їх на предмет фальсифікації. Крім того, відповідачкою не зазначено про вжиті заходи для отримання цього доказу самостійно та причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 08.05.2025 року прийнято справу до провадження, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.

Ухвалою суду від 01.07.2025р. підготовче засідання було відкладено та визнано явку представника позивача в судове засідання обов`язковою.

Ухвалою суду від 23.09.2025р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 09.12.2025р. залучено до участі у справі Хотинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Ухвалою суду від 09.12.2025р. витребувано в Державної спеціалізованої установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи належним чином засвідчену копію висновку експерта Одеського бюро від 04.01.2013р. №175, з додатками до нього.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Так, судом встановлено, що на розгляді в Хотинському районному суді перебувала позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання батьківства.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Чорнівка Новоселицького району Чернівецької області, про що в книзі реєстрації актів про народження здійснено запис №15 від 04.09.1993р. Батьками зазначено: батько ОСОБА_9 , мати ОСОБА_10 , про що свідчить свідоцтво про народження від 04.09.1993р., видане Чорнівською сільською радою новоселиць кого району Чернівецької області (а.с.71, том 2).

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 29.11.2012р. було призначено у справі генотипоскопічну експертизу, виконання якої доручено експертам Одеського біологічного бюро судово-медичних експертиз.

Листом від 29.11.2012р. Хотинський районний суд Чернівецької області звернувся до Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи з проханням надати для проведення експертизи біологічні зразки крові покійного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач отримав нарочним цей лист для подальшої його передачі, про що свідчить відмітка на листі (а.с. 104, том 2).

Крім того позивач нарочним отримав для передачі Одеському біологічному бюро судово-медичних експертиз копію ухвали суду про призначення генетипоскопічної експертизи від 29.11.2012р. (а.с.105, том 2).

Судом встановлено, що на виконання вищезазначеної ухвали КУ Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи була проведена судово-медична експертиза, на розв`язання експертам поставлені наступне запитання: «чи є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .?».

У приміщенні відділення судово-медичної імунології Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи 03.12.2012р. були відібрані зразки крові у рідкому вигляді у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Зразки крові у рідкому вигляді ОСОБА_10 та ОСОБА_4 та зразок крові, висушеної на марлі ОСОБА_6 , 04.12.2012р. доставлені кур`єром в опечатаному вигляді в Одеське обласне бюро СМЕ. В коробці містився пакет з паперу білого кольору, розмірами 10,5х10,х0,4 см заклеєний прозорою липкою стрічкою і опечатаний двома відтисками круглої печатки: «МОЗ України Чернівецьке обласне бюро судово-медичної експертизи Відділення судово-медичної імунології». На пакеті є друкований текст: «кров гр-на ОСОБА_6 , 1953 р.н.». Цілісність пакування та відтисків печатки не порушено.

Згідно висновку експерта №175 від 04.01.2013р. ймовірність підтвердження біологічного батьківства становить 99,9999%. (а.с.5-8, том 2).

Судом також досліджено копію висновку експерта №175 від 04.12.2012р., який надійшов на адресу суду на виконання ухвали суду про витребування доказів, з висновком про те, що молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що ОСОБА_6 , 1953 р.н., може являтися біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , народженого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з ймовірністю 99,9999 %, таким чином батьківство практично доведено (а.с.184-192, том 2)

Супровідним листом від 08.01.2013р. на адресу Хотинського районного суду Чернівецької області був скерований висновок експерта №175 від 04.12.2012р., який надійшов на адресу суду 14.01.2013р. (а.с.107, том 2).

Зі змісту листа Обласного бюро Судово-медичної експертизи Чернівецької обласної державної адміністрації від 20.03.2013р. №626, який адресований ОСОБА_2 , вбачається, що працівники відділення виконували лише технічну функцію по забору крові та передачі біологічних матеріалів для подальшого використання при проведенні генної експертизи в іншій установі, при цьому в постанові про вилучення біологічних зразків не зазначений спосіб передачі біоматеріалів іншій експертній установі. Також повідомили, що зразки крові на марлі від трупа ОСОБА_6 відсутні, з огляду на те, що зразок крові на марлі був переданий для пересилки в Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи для проведення молекулярно-генетичної експертизи (а.с.108, том 2).

За твердженнями відповідачки саме відсутність зразка крові на марлі померлого ОСОБА_6 і стала підставою для відмови від клопотання щодо повторного проведення експертизи, про що постановлено ухвалу Хотинським районним судом від 16.12.2013р. (а.с.8, том 1).

Відповідно до довідки Топорівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 15.07.2025р. №434 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживав в с. Бочківці з 1955 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.31, том 2).

Згідно з довідкою Топорівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 22.07.2025р. №448 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживав зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в одному погосподарському дворі та вів разом з нею спільне господарство із його повноліття до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.32, том 2).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснила суду, що в 1992 році завагітніла від ОСОБА_6 , про що йому було достеменно відомо з самого початку вагітності і до народження дитини. Він часто її провідував під час вагітності. Так, вона десь 14 чи 19 липня лягла в лікарню на збереження, а ІНФОРМАЦІЯ_9 народила хлопчика ОСОБА_11 . З пологового будинку її забирав покійний ОСОБА_6 разом зі своїм товаришем ОСОБА_12 . Того ж дня, він відвіз її до батюшки для вичитки молитви після родів. Пояснила, що довго не реєструвала дитину, оскільки ОСОБА_13 пообіцяв, що вони разом зареєструють дитину в сільській раді, щоб його вказали батьком дитини. Однак в назначений день ОСОБА_13 не приїхав, і вона змушена була зареєструвати дитину сама, оскільки вже минуло майже два місяця після народження дитини і потрібно було отримати свідоцтво про народження. Реєстрацію дитини здійснювала в сільській раді по місцю проживання, де на клаптику паперу написала дані про батька дитини, так як вони не перебували в зареєстрованому шлюбі, однак з невідомих їй причин в свідоцтві про народження дитини було помилково зазначено по-батькові батька дитини ОСОБА_14 , замість ОСОБА_15 . Працівник сільської ради запевнила її, що це неважливо, оскільки дитина по батькові записана правильно ОСОБА_16 . Стверджує, що ОСОБА_13 від самого початку визнавав своє батьківство, святкував разом з ними хрестини дитини, допомагав матеріально. Навіть пообіцяв, що забере їх до себе додому і вони будуть разом жити. Потім, пообіцяв, що забере їх коли син трохи підросте, оскільки він був дуже плаксивий і треба почекати, щоб підріс. ОСОБА_17 знав його як свого батька і називав його татом, а ОСОБА_13 називав сина - ОСОБА_18 . Потім, ОСОБА_19 отримала земельну ділянку під будівництво будинку, де розпочала будівництво, і вже не дуже мала бажання переїжджати. Однак ОСОБА_13 часто приїжджав, привозив продукти харчування, давав кошти для сина, щоб підготувати його до школи, купив сину велосипед. В подальшому їхні відносини дещо погіршилися, оскільки вона зустріла іншого чоловіка і стала з ним жити. Однак навіть в цей період ОСОБА_13 телефонував та приїжджав до сина. І навіть тоді, коли в ОСОБА_17 був у школі випускний теж приїжджав. На думку, ОСОБА_19 , саме мама ОСОБА_13 була перешкодою щодо їхнього спільного проживання, оскільки вона не визнавала ці відносини і була проти них. Коли сину було 3 чи 3,5 років, ОСОБА_19 сильно захворіла і не могла сама справлятися з дитиною, то тоді ОСОБА_13 був в них десь 10-12 днів. Зазвичай він приїжджав лише протягом дня і їхав додому, на ночівлю залишався рідко. Також повідомила, що ОСОБА_13 вчив ОСОБА_17 керувати автомобілем, їздили разом до лісу на опеньки, навіть є спільні фото. Крім того, вона зверталася до ОСОБА_13 щоб він допоміг матеріально під час вступної кампанії ОСОБА_17 , однак він не виконав свою обіцянку надати грошові кошти і вони змушені були обирати інший навчальний заклад. Щодо знайомства з ОСОБА_13 пояснила, що вони з 80-х років знайомі, разом були в одній компанії, а потім їхні стосунки перейшли в більш серйозні і вони почали зустрічатися. Вона була у ОСОБА_13 на день народженні в нього вдома, разом з іншими друзями, і він навіть їй зробив пропозицію вийти заміж, однак вона це сприйняла не серйозно, оскільки це було під час застілля. ОСОБА_13 помер раптово і вона з сином була на похороні. Тоді ще ОСОБА_17 познайомили з бабусею, мамою ОСОБА_13 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_20 пояснив суду, що є сусідом відповідачки і добре знає їхню родину. У відповідачки був брат ОСОБА_13 , який помер. За життя у ОСОБА_13 не було дружини, він проживав з мамою та разом з нею займався вирощуванням квітів, і возив маму на базар для їх продажу. Мама ОСОБА_13 просила, щоб він одружився, однак він не міг жити з жінками, лише говорив, що потрібно заробити кошти для будівництва будинку, а на інше не має часу. Також повідомив, що ОСОБА_13 по натурі був скупою людиною. Стверджує, що ніколи не чув, щоб у ОСОБА_13 були діти, і лише на похороні побачив молодого гарного хлопця, зі слів односельчан це був син ОСОБА_13 . За життя ОСОБА_13 ніколи не розказував про сина, і взагалі говорив, що в нього не буде дітей. Після смерті ОСОБА_13 на перший рік Різдва, їхня односельчанка ОСОБА_21 розказувала по селу, що експертиза показала, що хлопець, який був на похороні - це син ОСОБА_13 на 99%. Однак йому не відомо звідки ОСОБА_22 відома ця інформація, можливо від рідного брата. Пояснює, що ОСОБА_13 за життя не ділився з ним своїми секретами.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_23 пояснив суду, що є сусідом відповідачки з 1973 року і добре знає її родину. Так йому відомо, що у відповідачки був рідний брат ОСОБА_13 , який вже помер. Він жив разом зі своєю мамою, працював на земельній ділянці, та вирощував разом з мамою квіти. Пояснює, що неодноразово пропонував ОСОБА_13 , щоб той одружився, однак у відповідь чув, що йому не потрібна дружина. Стверджує, що нічого не знав про сина ОСОБА_13 , лише на похороні, коли ОСОБА_13 помер, був молодий хлопець і люди казали, що це його син. Матері того хлопця він не знає і не бачив, ні до того, ні після того. Мати ОСОБА_13 дуже хотіла, щоб він одружився, а він казав, що йому це не потрібно, він не зможе мирно жити з жінкою. Також стверджує, що ОСОБА_13 завжди був вдома, оскільки допомагав матері з квітами. ОСОБА_13 з ним своїми секретами не ділився, він був скритним, але завжди заперечував - ні дітей, ні жінки йому не потрібно, а відповідав: «нащо мені лишній рот кормити».

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що є сусідом відповідачки та знає її родину з народження, в тому числі її брата ОСОБА_13 , який помер в 2012 році. Дружини та дітей у ОСОБА_13 не було, він проживав з мамою, з якою вирощував квіти. Пояснює, що ОСОБА_13 будував будинок, можливо для своїх дітей чи онуків. Також пояснює, що ОСОБА_13 був заощадливий, не розкидався грішми. Додатково зазначає, що старший від ОСОБА_13 на 8 років, а тому на душевні теми вони не розмовляли.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що був другом брата відповідачки ОСОБА_13 , з яким дружив з 8 класу, хоча в них були різні характери, але їх об`єднував спільний інтерес до мотоциклів. Пояснює, що він одружений, однак ОСОБА_13 в нього на весіллі не був. І казав, що ніколи не одружиться, бо не зможе з дружиною жити через свій запальний характер. Стверджує, що в нього з ОСОБА_13 були дружні відносини і він навіть знав про його захворювання. Вперше він дізнався про те, що у ОСОБА_13 є син від знайомого ОСОБА_26 , тоді ще син був маленький. Однак ОСОБА_13 стверджував, що це неправда. Пояснює, що у ОСОБА_13 було багато дівчат, з яким він проводив свій вільний час, однак від жодної з них в нього не було дітей. Крім того, в них був спільний друг, лікар стоматолог, який лікував ОСОБА_13 від інфекцій, які передаються статевим шляхом, 27 разів, а тому зі слів цього друга (лікаря стоматолога), ОСОБА_13 не міг мати дітей через перенесені хвороби. Вважає, що ОСОБА_13 би розповів йому про сина, якби такий був. Мама ОСОБА_13 дуже хотіла, щоб він одружився, і не проти була, щоб він взяв жінку з дитиною. ОСОБА_13 все своє життя прожив разом з мамою, вирощував квіти, і нікуди не виїжджав з села, тим більше на довготривалий термін. Також повідомив, що разом з ОСОБА_13 займалися фотографіями, їх було більше 1000, однак на жодній не було ані ОСОБА_19, ані хлопчика. Вперше він побачив молодого хлопця на похороні ОСОБА_13 , де ОСОБА_27 всім розказував, що це син ОСОБА_13 , однак він в це не вірить. Додатково зазначає, що про результати ДНК експертизи по селу розповідала ОСОБА_21 , це було на різдвяні свята після смерті ОСОБА_13 . Зауважує, що вони товаришували з ОСОБА_13 дуже довго з 8 класу, і в них була спільна компанія з 5 хлопців, вони часто зустрічалися, однак він ніколи не бучив ОСОБА_19 , і про її існування не здогадувався. Вперше він побачив ОСОБА_19 на похороні ОСОБА_13 .

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення

Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України (далі - СК України).

У пункті 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.

До 01 січня 2004 року сімейні правовідносини регулювались КпШС України 1963 року.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися під час розгляду справ про визнання батьківства, повинні виходити з дати народження дитини (постанови від 30 листопада 2022 року в справі № 462/4732/17, від 28 серпня 2019 року в справі № 754/3558/16-ц).

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому правовідносини щодо батьківства стосовно нього регулюються нормами статті 53 КпШС України.

Частинами 2, 3 ст. 53 КпШС України передбачено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене у судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до ч.2 ст. 55 КпШС України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записується за її вказівкою.

Суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених статтею 53 КпШС України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до частини другої статті 55 КпШС України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття (див. постанови Верховного Суду від 15 січня 2025 року в справі № 441/1215/24, від 01 червня 2020 року в справі № 2-3803/11 та ін.).

Суд підкреслює, що встановлення батьківства складає «приватне життя». Позивач може мати як майновий інтерес в отриманні спадщини, так і для нього це може бути важливо з моральної точки зору, оскільки він хоче зберегти пам`ять про свого батька на все життя.

Встановлення батьківства, на підставі статті 53 КпШС з урахуванням «філософії» Європейського суду з прав людини, може відбуватися на підставі будь-яких доказів, які можуть бути взяті судом до уваги, що з достовірністю підтверджують батьківство. Тобто як на підставі «соціальних» доказів (спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, чи спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства), так і за допомогою результатів ДНК-експертизи.

Судом встановлено, що результати ДНК-експертизи, проведеної Одеським обласним бюро судово-медичної експертизи від 04.01.2013р., показали, що ймовірність того, що ОСОБА_6 був батьком позивача ОСОБА_4 , становила 99,9999%.

Одночасно судом враховується, що проведення повторної експертизи було неможливим, оскільки біологічні зразки ОСОБА_6 , придатні для проведення експертизи, вже були недоступні, що підтверджується листом Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи від 20.03.2013р.

Саме дана обставина, за твердженнями відповідачки ОСОБА_2 стала підставою для відмови від клопотання про проведення повторної генетипоскопічної експертизи під час первісного розгляду даної справи судом.

Суд зауважує, що правовідносини цієї справи регулюються нормами КпШС України, які давали можливість встановити батьківство на «соціальних підставах», таких як: спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства (ст. 53 КпШС України).

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2025 року у справі № 490/7182/23, провадження № 61-16484св24; від 10 вересня 2025 року справі № 753/23080/23, провадження № 61-8139св25.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 підтримував стосунки, хоча й обмеженні, з матір`ю позивача - ОСОБА_10 , а саме забирав її з пологового відділення, після народження сина ОСОБА_4 , приймав участь в святкуванні з приводу хрещення дитини, забезпечував продуктами харчування та грошовими коштами, хоча вони не проживали разом та не вели спільного господарства. Разом з цим, ОСОБА_6 опосередковано брав участь у житті сина: навідував його періодично, привозив подарунки, обговорював з матір`ю питання щодо надання коштів для вступу позивача до навчального закладу, син називав ОСОБА_6 батьком, що вбачається з показів свідка ОСОБА_10 .

Надані свідчення матері позивача не викликають сумнівів у своїй правдивості, не спростовані жодним доказами, наявними в матеріалах справи.

Надаючи оцінку позам свідків зі сторони відповідача судом враховується, що останні хоча і підтвердили факт проживання ОСОБА_6 разом зі своєї матір`ю, однак останні не були обізнані про приватне життя ОСОБА_6 , оскільки останній з ним своїми секретами не ділився, про особисте життя не розповідав, а взагалі був скритною людиною.

З показів свідка ОСОБА_25 , який був найкращим другом ОСОБА_6 вбачається, що про наявність сина він знав, ще коли хлопчик був маленьким, однак ОСОБА_6 заперечував своє батьківство. Свідку ОСОБА_6 про своє приватне життя розповідав лише поверхнево.

Судом враховується, що Кодекс про шлюб та сім`ю України 1969 року було прийнято в той час, коли ДНК-експертизи ще не були широко розповсюдженими, а тому давали можливість встановити батьківство на «соціальних умовах». Ці положення були незмінним протягом тривалого часу, навіть коли вже широко використовувалися результати надійної ДНК-експертизи.

На думку суду, проведення ДНК-експертизи з метою встановлення батьківства наразі є простим і дуже надійним методом, а її доказова цінність суттєво переважає будь-які інші докази, надані сторонами для підтвердження або спростування факту близьких стосунків.

Щодо клопотання відповідача про визнання недопустимим доказом висновок судово-медичної експертизи.

Відповідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено судом, ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 29.11.2012р. було призначено у справі генотипоскопічну експертизу, виконання якої доручено експертам Одеського біологічного бюро судово-медичних експертиз. Зазначена експертиза була призначена на підставі клопотання представника позивача в судовому засіданні за відсутністю відповідачки ОСОБА_5 (а.с.100-101, том 2).

Відсутність відповідачки в судовому засіданні під час призначення експертизи, само по собі не свідчить про те, що висновок судово-медичної експертизи є недопустимим доказом.

Якщо сторони домовилися про залучення експертами певних осіб, суд повинен призначити їх відповідно до цієї домовленості (ч.2 ст.143 ЦПК України в редакції станом на 29.11.2012р.)

Разом з цим в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що між позивачем та відповідачем була домовленість про залучення експертами певних осіб, а тому доводи відповідача щодо порушення процедури вибору експертної установи не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 4 ст.143 ЦПК (в редакції станом на 29.11.2012р.) особи, які беруть участь у справі, мають право просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі, доручити її конкретному експерту, заявляти відвід експерту, знайомитися з висновком експерта.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_4 просив призначити експертизу Одеському біологічному бюро судово-медичних експертиз, та його клопотання було задоволено судом.

За таких обставин, суд вважає, що порушення процедури вибору експертної установи не відбулося.

Також не заслуговують на увагу твердження відповідачки щодо порушення процедури передачі біологічних зразків для експертизи, можливої підміни останніх.

Судом встановлено, що технічну функцію по забору крові та передачі біологічних матеріалів для подальшого використання при проведенні генної експертизи виконували працівники Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи і саме ці зразки були відправлені в Одеське обласне бюро СМЕ.

Так зі змісту висновку експерта вбачається, що всі біологічні зразки доставлені кур`єром в опечатаному вигляді в Одеське обласне бюро СМЕ, при цьому пакування кур`єрської служби «Нова пошта» належно упаковане, цілісність пакування не пошкоджено. Крім того не пошкоджено цілісність пакування біологічних зразків крові ОСОБА_4 та ОСОБА_10 . Одночасно цілісність пакування та відтисків печатки не було порушено щодо біологічних зразків ОСОБА_6 .

Крім того, в розділі 3 Висновки наведені молекулярно-генетичні аналізи ДНК рідкої крові ОСОБА_10 , рідкої крові ОСОБА_4 та зразка крові на марлі ОСОБА_6 та виявлені алелі за локусами, які не є повністю ідентичними. А тому у випадку заміни біологічного зразка крові померлого ОСОБА_6 на кров матері чи дитини ( ОСОБА_10 чи ОСОБА_4 ) вони (алелі за локусами) співпадали би та були би ідентичними.

Разом з цим згідно з Висновком молекулярно-генетичним аналізом ДНК ОСОБА_6 та ОСОБА_4 встановлено: у ОСОБА_4 в межах досліджених локусів не виявлені алелі, які не простежуються у ОСОБА_6 .

Безпідставними також є доводи відповідачки про відсутність належного процесуального маркування біологічних зразків, надісланих на експертизу, що на думку відповідачки свідчить про те, позивач просто відправив заздалегідь підготовлену «анонімну коробку».

Так, в обґрунтування таких доводів відповідачка посилається на вимоги п.2.1.2 Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995р., яким затверджено Правила проведення судово-медичної експертизи (дослідження) трупів у бюро судово-медичної експертизи.

Однак вищезазначені Правила регулюють відносини щодо проведення експертизи з метою встановлення причини смерті, наявності, характеру і механізму виникнення тілесних ушкоджень, часу настання смерті та вирішення інших питань, а тому не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до п. п. 1.12, 1.13 Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995р., Після одержання речових доказів експерт уважно оглядає упаковку кожного предмета, описує її характер (згорток, ящик, пакет, конверт тощо), розміри (довжину, ширину, висоту або товщину), наявність на ній написів, штампів, печаток (крім поштових), їх стан (цілі чи пошкоджені), наявність дефектів упаковки з урахуванням можливості витягнути речовий доказ без пошкодження печаток.

У випадку пошкодження або неналежної упаковки речового доказу складається акт у двох примірниках, який підписується трьома працівниками відділення (лабораторії, бюро). Один примірник акту надсилається до установи, що призначила експертизу, другий - залишається в бюро.

Судом встановлено, що експерт у висновку, зокрема в розділі 2, детально описав пакування, його вміст та цілісність, зокрема зазначив, що цілісність пакування та відтисків печатки не порушено.

Про відсутність будь-яких пошкоджень упаковки також свідчить відсутність в матеріалах справи акту, як це передбачено п. 1.13. вищезгаданих Правил.

Не доведено жодними доказами також можливість позивача здійснити підміну біологічних зразків перед відправкою їх до Одеського бюро, зокрема підміна зразків у відділенні Чернівецького бюро, оскільки біологічні зразки крові ОСОБА_6 , були опечатані в пакет, заклеєний прозорою липкою стрічкою і опечатаний двома відтисками круглої печатки: «МОЗ України Чернівецьке обласне бюро судово-медичної експертизи Відділення судово-медичної імунології».

А тому зазначені твердження відповідачки щодо можливої підміни біологічних зразків ґрунтуються на припущеннях.

Крім того, відповідачка стверджує, що було допущено дострокове розголошення результатів експертизи третім особам, що підриває довіру до вищезазначеного висновку експерта. Про дані обставини відповідачці стало відомо нібито від мешканців села Бочківці, однак будь-яких доказів не підтвердження даних обставин в матеріали справи не подано. З пояснень свідків вбачається, що односельчанка ОСОБА_28 десь в період різдвяних свят розповсюджувати чутки про результати експертизи. Однак, звідки її стало відомо про такі результати, свідкам достеменно не відомо, припускають, що від її старшого брата. Так, вищезазначена особа не була допитана в судовому засіданні, клопотань про її допит відповідачка не заявляла.

Відповідно до ч.2 ст. 90 ЦПК України якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, твердження відповідачки про розголошення результатів експертизи задовго про її оголошення в судовому засіданні ґрунтуються на чутках.

Не містять матеріали справи будь-яких доказів, що експертом були повідомленні або розголошені відомості, що стали йому відомі, у зв`язку з проведенням експертизи, третім особам, крім суду.

Безпідставними є посилання відповідачки щодо порушення Хотинським районним судом вимог п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2006р. №236 в частині не створення комісії для забезпечення передачі доказів до експертної установи, оскільки вказаною Постановою затверджено Порядок, який визначає механізм передачі судом речових доказів, коли вони вилучені з цивільного обороту або обмежено оборотоздатні (далі - докази), а тому ця Постанова жодним чином не регулює питання передачі зразків біологічного матеріалу для проведення експертизи.

Також не заслуговують на увагу твердження відповідачки, що її брат, не міг мати дітей, про що також надав в поясненнях свідокОСОБА_25 . Зокрема ці твердження ґрунтуються на усних припущеннях товариша ОСОБА_6 , який працював лікарем стоматологом. Іншим будь-яких достовірних доказів неможливості через стан здоров`я зачати дитину ОСОБА_6 , матеріали справи не містять.

Щодо «неіснуючого листа» Чернівецького бюро до районного суду від 02.04.2013р., на який посилається представник позивача, де «стверджується, що зразки були надані заявнику для організації їхньої доставки до Одеського бюро, оскільки Чернівецьке бюро не могло зробити це самостійно.

Так в судовому засіданні представник позивача підтвердив про відсутність в нього вищезазначеного листа, однак його зміст був викладений у Рішенні Європейського суду.

Судом також встановлено, що в матеріалах справи відсутній вищезазначений лист, однак з огляду на те, що учасниками справи не заперечується той факт, що саме заявнику ОСОБА_4 були передані біологічні зразки для подальшої доставки їх до Одеського бюро, а тому дані обставини не підлягають доказуванню, а в суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що батько дитини (позивача) в свідоцтві про народження записаний зі слів матері, зокрема батьком зазначено ОСОБА_29 , тобто по батькові не відповідає анкетним даним ОСОБА_6 .

Так судом встановлено, що позивач - ОСОБА_4 народився поза шлюбом, та відомості про його батька у свідоцтво про народження були внесені зі слів матері. Зокрема під час видачі свідоцтва про народження працівником сільської ради було внесено не вірне по батькові особи зазначеної в графі як батько дитини.

З пояснень свідка ОСОБА_10 вбачається, що саме працівник сільської ради допустила помилку, яку в подальшому матір дитини не виправляла, у зв`язку з тим, що вважала, оскільки ім`я батька дитини зазначено вірно, то і по батькові дитини буде відповідати імені батька.

Крім цього матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_10 на момент народження перебувала в іншому шлюбі, а тому відповідно до ч.2 ст. 55 КпШСзапис про батька дитини в книзі записів народжень був проведений за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записано за її вказівкою.

Щодо правильності зазначеного по батькові померлого ОСОБА_30 , то судом враховується, що в матеріалах справи містяться дані як щодо ОСОБА_15 так і щодо ОСОБА_31 .

Однак представник позивача в судових дебатах наполягав, що саме ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_4 і саме цю особу просив вказати у свідоцтві про народження позивача.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За положеннями частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного та враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Пунктом 2.13.1. "Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання", затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства).

Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ "Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання", затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 336/1357/16-ц, в якій досліджував питання встановлення батьківства та врахував право дитини знати свого батька та можливість реалізувати спадкові права, а також, беручи за основу римську максиму lurasanguinis nulloiure civilidirimi possunt (жодні встановлення цивільного права не можуть скасувати права, що випливають із кровної спорідненості), робить висновок про необхідність внесення змін до актового запису про народження дитини.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Щодо стягнення судових витрат зі сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Представник позивача стверджує, що сума судового збору за подання позову до суду станом на 2012 рік становила 200,80 грн.

Судом встановлено, що матеріали даної цивільної справи були знищені, в тому числі квитанція про оплату судового збору, при цьому відновленні були лише процесуальні документи.

Однак згідно даних інформаційно-телекомунікаційної системи Д-3, судовий збір за подання цього позову до суду позивачем було сплачено в розмірі 107,30 грн.

Враховуючи те, що позов задоволено судом повністю, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 107,30 грн.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача Фокій Б.В. у відповіді на відзив зазначив, що загальна сума витрат, які позивач очікує понести в зв`язку з розглядом справи становить 20 000,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - вартість складання заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами, 3500,00 грн. - вартість складання відповіді на відзив, 7500,00 грн. - за участь в судових засіданнях (орієнтовна кількість 5 засідань, вартістю 1500,00 грн. за одне), 4000,00 грн. - вартість проведених консультацій з клієнтом щодо розгляду справи в судах.

Судом встановлено, що інтереси позивача під час розгляду справи в Хотинському районному суді Чернівецької області представляв адвокат Фокій Б.В., що підтверджується ордером на надання правової допомоги від 10.08.2024р.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, то судом враховується заява представника позивача від 10.02.2026р. в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України про те, що докази на підтвердження понесених витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 141, 263-268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - Хотинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 № 15, складеного 04.09.1993 року Чорнівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області, зазначивши батьком дитини - ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір в сумі 107,30 грн. (сто сім гривень 30 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 ).

Третя особа: Хотинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Свято-Покровська, 60, м. Хотин, Дністровський район, Чернівецька область, ).

Повне рішення складено 09.03.2026 року.

Суддя: Лілія ГУРАЛЬ