Номер провадження: 22-з/813/171/26
Справа № 495/5079/23
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стрезєв Анатолій Іванович про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стрезєв Анатолій Іванович на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2023 року,-

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, у якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04 квітня 2023 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Визнати за ОСОБА_2 , право власності на земельну ділянку загальною площею 6.6380 га, кадастровий номер :01:001:0384, яка розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Адамівська сільська рада.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стрезєв А.І., як особа яка не приймала участі у справі, але вважає що прийнятим рішенням порушені його права та законні інтереси 25 серпня 2025 року звернувся безпосередньо до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

02 березня 2026 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стрезєв А.І., звернувся до апеляційного суду з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0384, площею 6,638 га, яка розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Адамівська сільська рада.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стрезєв А.І. про забезпечення позову, колегія суддів прийшла до висновку, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 05 листопада 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стрезєв А.І., звернувся до Одеського апеляційного суду з заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стрезєв А.І., зазначив, що предметом спору по даній справі є визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0384 так, як ОСОБА_3 ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу даної земельної ділянки. ОСОБА_1 , обґрунтував вимоги своєї апеляційної скарги тією обставиною, що він є кредитором (Стягувачем) за рішенням суду, яким Боржником було визнано ОСОБА_4 . З огляду на те, що дана земельна ділянка вибула із власності ОСОБА_4 на підставі ухвали суду (яка апелянтом також оскаржилася в апеляційному порядку) та невдовзі вже була відчужена на користь ОСОБА_2 на підставі оскаржуваного рішення суду, вбачається, що боржником ( ОСОБА_5 ) вживається ряд заходів щодо зміни власників даної земельної ділянки, з метою утруднення її подальшого повернення в його власність та звернення стягнення на неї для погашення вимог Апелянта. 3 огляду на те, що ОСОБА_4 , від якого спочатку перейшло право власності, був та є боржником та внесений до Єдиного реєстру боржників, а його майно перебуває під арештом, такі дії дають підстави припускати, що послідовна зміна власників мала на меті приховування цього майна та уникнення звернення стягнення на нього.Тому, заявник вважає за необхідне, доцільне та співмірне, вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження даної земельної ділянки.

На підставі викладеного, заявник просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0384.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стрезєв А.І. задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, обтяження або зміни правового статусу земельної ділянки площею 6.638 га, кадастровий номер :01:001:0384, розташованої за адресою Одеська область, Білгород-Дністровський район, Адамівська сільська рада, яка належить ОСОБА_2 , за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2023 року справа № 495/5079/23.

Ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року адвокат Стрезєв А.І. отримав до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд» 08 листопада 2025 року, а в паперовому вигляді 13 листопада 2025 року (а.с.127-128).

02 березня 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стрезєв А.І. звернувся до апеляційного суду з заявою про забезпечення позову, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0384,площею 6,638 га, розташованої за адресою Одеська область, Білгород-Дністровський район, Адамівська сільська рада.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стрезєв А.І., зазначив, що звернувшись до державного реєстратора з метою виконання ухвали суду, апелянт отримав відмову в проведенні реєстраційної дії. Відмова мотивована тим, що заява про державну реєстрацію обтяжень, щодо попереднього право набувача подана після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем, тобто в день проведення реєстраційної дії по виконанню ухвали суду, земельна ділянка площею 6,638 га, кадастровий номер :01:001:0384 вже була зареєстровано за іншою особою ОСОБА_6 , у зв`язку з чим застосувати судом захід забезпечення позову фактично не може бути реалізований.

Тобто, власником спірного майна наразі є ОСОБА_6 .

Європейський суд з прав людини в рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Новоселецький проти України» зазначив, що стаття 1 Протоколу N 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення «Броньовський проти Польщі» [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004-...). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення «Спорронг та Лонрот проти Швеції» ( 980_098 ), від 23 вересня 1982 року, серія А, N 52, стор. 26, п. 69).

Отже, задоволення заяви про забезпечення позову призведе до обмеження права власності належного майна ОСОБА_6 , який не був стороною у справі та не був залучений судом до участі у ній.

Подібних висновків Верховний Суд дійшов у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20 (провадження № 61-17180св20).

Натомість, будь-яке судове рішення має ґрунтуватися на засадах справедливості, добросовісності і розумності, відповідають положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд.

Майно у цій справі належить на праві власності іншій особі, а позовних вимог до неї не заявлено, вона не є учасником справи, і саме із цих фактичних підстав колегія суддів виходить при вирішенні питання про забезпечення позову.

Саме таких висновків щодо застосування відповідних норм права дійшов Верховний Суд у постанові від 14 вересня 2022 року справа № 461/4634/19.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

В задоволені клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стрезєв Анатолій Іванович про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий ________________О.С. Комлева

Судді ________________М.М. Драгомерецький

________________С.М. Сегеда