Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4148/25 Головуючий у 1-й інст. Івашкевич О. Г.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Галацевич О.М., Шевчук А.М.

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №279/4148/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 Крейдіна Сергія Олександровича на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Івашкевич О.Г. в м. Коростень Житомирської області,

в с т а н о в и в :

У липні 2025 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість:

- за кредитним договором №12027-08/2024 від 12.08.2024 в розмірі 30 240 грн., з яких: 6300 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 340 грн сума заборгованості за відсотками та 12 600 грн сума заборгованості за штрафними санкціями;

- за кредитним договором №03200-08/2024 від 03.08.2024 в розмірі 40 500 грн., з яких: 15 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 22 500 грн сума заборгованості за відсотками та 3 000 грн сума заборгованості за штрафними санкціями;

- за договором позики №2178738 від 28.08.2024 в розмірі 26 160 грн., з яких: 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23,20 грн сума заборгованості за відсотками, 16 000 грн сума заборгованості за пенею та 2 136,80 грн комісія за надання позики;

- за договором позики №79334458 від 04.07.2024 в розмірі 20 149,71 грн., з яких: 5730 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 529,50 грн сума заборгованості за відсотками, 7890,21 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою. Всього просило стягнути заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 117 049,71 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 12 серпня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №12027-08/2024. Вказує, що кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Зазначає, що згідно з п.п.1.6 п.1 договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем. Вказує, що 24.12.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24122024, відповідно до якого ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором №12027-08/2024 від 12.08.2024. Стверджує, що відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №24122024 від 24.12.2024 ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30 240 грн., з яких: 6300 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 340 грн сума заборгованості за відсотками та 12 600 грн сума заборгованості за штрафними санкціями.

Також зазначає, що 03 серпня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №03200-08/2024. Вказує, що кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Зазначає, що згідно з п.п.1.6 п.1 договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем. Вказує, що 24.12.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24122024, відповідно до якого ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором №03200-08/2024 від 03.08.2024. Стверджує, що відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №24122024 від 24.12.2024 ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 40 500 грн., з яких: 15 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 22 500 грн сума заборгованості за відсотками та 3 000 грн сума заборгованості за штрафними санкціями.

Крім того вказує, що 28 серпня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №2178738. Вказує, що договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Зазначає, що згідно з п.1 договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Вказує, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за договором позики №2178738 від 28.08.2024. Стверджує, що відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26 160 грн., з яких: 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23,20 грн сума заборгованості за відсотками, 16 000 грн сума заборгованості за пенею та 2 136,80 грн комісія за надання позики.

Також зазначає, що 04 липня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №79334458. Вказує, що договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Зазначає, що згідно з п.1 договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Вказує, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за договором позики №79334458 від 04 липня 2024 року. Стверджує, що відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 149,71 грн., з яких: 5730 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 529,50 грн сума заборгованості за відсотками, 7890,21 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою. Враховуючи вищевикладене просило задовольнити позов в повному обсязі.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2025 року позовні вимоги ТзОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №03200-08/2024 від 03 серпня 2024 року в сумі 37 500 грн., заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №12027-08/2024 від 12 серпня 2024 року в сумі 17 640 грн., заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79334458 від 04 липня 2024 року в сумі 12 259,50 грн., заборгованість за договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2178738 від 28 серпня 2024 року в сумі 10 160 грн., а всього стягнуто заборгованість за договорами у загальному розмірі 77 559,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2006,35 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що позивачем не надано суду жодного доказу перерахування на будь-яку картку або рахунок, який належить ОСОБА_1 будь-яких грошових коштів в будь-який період. Зазначає, що позивачем не було надано виписки по карті відповідача, тому суд першої інстанції помилково вказав, що ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Пейтек», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Аванс кредит», ТОВ «Універсальні платіжні рішення» кошти та скористалася ними, в результаті чого прийняв незаконне рішення. Вказує, що позивач до суду із клопотанням про витребування доказів, зокрема, інформації щодо належності відповідачу карткового рахунку та надходження на нього коштів, відповідної виписки з рахунку та інших доказів не звертався. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором не є належним доказом надання кредитних коштів та наявності заборгованості, оскільки сам розрахунок є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду першої інстанції перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику, а належних доказів перерахування коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано. Судом першої інстанції не досліджено питання переходу права вимоги до кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Вказує, що відповідно до змісту позовної заяви, договори між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено в 2024 році. Натомість, договір факторингу укладений у 2021 році, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та ОСОБА_3 , і у первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати на підставі договору факторингу. Оскільки позивач право вимоги відносно відповідача, як боржника у зобов`язанні, не набув, таке право не було передане цим товариством на підставі договору факторингу від 2021 року, яке за вищенаведених обставин не має права вимагати від відповідача сплати заборгованості за кредитними договорами, укладеними у 2024 році з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2025 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Також просить стягнути 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині задоволених позовних вимог, а тому в іншій частині не перевіряється судом апеляційної інстанції на предмет законності та обґрунтованості.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цсі5.

Щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами №03200-08/2024 від 03.08.2024 та №12027-08/2024 від 12.08.2024.

Встановлено, що 03 серпня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №03200-08/2024, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора W0427.

Згідно п.1.1. договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 15 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.2. визначено тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту: 03.08.2024. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 30.11.2024.

Згідно п.1.4.-1.4.1. договору тип процентної ставки фіксована; процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 договору.

Пунктом 1.6 передбачено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки 4441-11хх-хххх-1363, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.

Згідно додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №03200-08/2024 від 03.08.2024, ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 погодили графік платежів за кредитним договором. Вказаний додаток підписаний директором ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора) W0427.

Відповідачем також підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому міститься основна інформація щодо умов кредитування.

Відповідно до копії листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3466_41 від 23.04.2025, 03.08.2024 перераховано грошові кошти в розмірі 15 000 грн на карту НОМЕР_1 .

Також, 12 серпня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №12027-08/2024, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора W2950.

Згідно п.1.1. договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 6300 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.2. визначено тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту: 12.08.2024. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 09.12.2024.

Згідно п.1.4.-1.4.1. договору тип процентної ставки фіксована; процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 договору.

Пунктом 1.6 передбачено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки 4441-11хх-хххх-1363, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.

Згідно додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №12027-08/2024 від 12.08.2024 , ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 погодили графік платежів за кредитним договором. Вказаний додаток підписаний директором ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора) W2950.

Відповідачем також підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому міститься основна інформація щодо умов кредитування.

Відповідно до копії листа ТОВ «Пейтек» №-1 від 28.04.2025 підтверджено зарахування 12.08.2024 коштів на платіжну картку клієнта, маска картки НОМЕР_1 в сумі 6300 грн.

24 грудня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24122024, відповідно до якого ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитними договорами №03200-08/2024 від 03.08.2024 та №12027-08/2024 від 12.08.2024.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №24122024 від 24.12.2024 та акту прийому-передачі реєстру боржників від 24.12.2024 ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами:

- №03200-08/2024 від 03.08.2024 в розмірі 40 500 грн., з яких: 15 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 22 500 грн сума заборгованості за відсотками та 3 000 грн сума заборгованості за штрафними санкціями;

- №12027-08/2024 від 12.08.2024 в розмірі 30 240 грн., з яких: 6300 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 340 грн сума заборгованості за відсотками та 12 600 грн сума заборгованості за штрафними санкціями.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №03200-08/2024 від 03.08.2024 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 40 500 грн., з яких: 15 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 22 500 грн сума заборгованості за відсотками та 3 000 грн сума заборгованості за штрафними санкціями.

Також, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №12027-08/2024 від 12.08.2024 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 30 240 грн., з яких: 6300 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 340 грн сума заборгованості за відсотками та 12 600 грн сума заборгованості за штрафними санкціями.

Доказів погашення тіла кредиту по кредитним договором №03200-08/2024 від 03.08.2024 та №12027-08/2024 від 12.08.2024 матеріали справи не містять.

Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором №03200-08/2024 від 03.08.2024 в сумі 15 000 грн та за кредитним договором №12027-08/2024 від 12.08.2024 в сумі 6 300 грн.

Натомість, відповідач не надала доказів того, що на її картковий рахунок НОМЕР_2 не було перераховано грошові кошти в розмірі 15 000 грн та 6 300 грн.

Також відповідач не надала ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту незарахування кредитних коштів на її рахунок, враховуючи, що ТзОВ «ФК «ЄАПБ» не є банківською установою. Тобто ОСОБА_1 не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеними кредитними договорами і взяті на себе зобов`язання останньою не виконано, у передбачені в договорі строки грошові кошти не повернула, у зв`язку з чим виникла заборгованість по тілу кредиту, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Щодо стягнення відсотків за кредитними договорами №03200-08/2024 від 03.08.2024 та №12027-08/2024 від 12.08.2024 колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1.2. кредитного договору №03200-08/2024 від 03.08.2024 визначено, що кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 03.08.2024. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 30.11.2024.

Згідно п.1.4.-1.4.1. договору тип процентної ставки фіксована; процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 договору.

Таким чином, розмір відсотків за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору №03200-08/2024 від 03.08.2024 складає 27 000 грн.

Разом з тим, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути 22 500 грн заборгованості по відсоткам.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення» роз`яснено, що вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Доказів сплати відсотків за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору №03200-08/2024 від 03.08.2024 матеріали справи не містять, відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення вказаної вимоги.

Також, пунктом 1.2. кредитного договору №12027-08/2024 від 12.08.2024 визначено, що кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 12.08.2024. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 09.12.2024.

Згідно п.1.4.-1.4.1. договору тип процентної ставки фіксована; процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 договору.

Таким чином, розмір відсотків за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору №12027-08/2024 від 12.08.2024 складає 11 340 грн.

Доказів сплати відсотків за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору №12027-08/2024 від 12.08.2024 матеріали справи також не містять, відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення вказаної вимоги.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитних договорів в частині розміру відсотків. Зазначені договори недійсним не визнано.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Таким чином рішення суду першої інстанції у вказаній частині є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Щодо стягнення заборгованості за договором позики №79334458 від 04.07.2024.

Встановлено, що 04 липня 2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №79334458, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 40458, згідно з умовами якого позикодавець надав у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п.1 договору).

Сума позики складає 16 000 грн.; строк позики (строк договору) 30 днів; процентна ставка 0,68%; дата надання позики 04.07.2024; дата повернення позики 02.08.2024; денна процентна ставка/день 0,68%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70% в день; пеня 2,7%; орієнтовна річна процентна ставка 934,62%; орієнтовна загальна вартість позики 19 264 грн (п.2 договору позики). Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п.4 договору).

Згідно додатку №1 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», який є невід`ємною частиною до договору позики №79334458 від 04.07.2024 сторони погодили графік платежів, згідно якого дата видачі кредиту 04.07.2024, дата повернення кредиту 02.08.2024, кількість днів у розрахунковому періоді 30.

Відповідачем також підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому міститься основна інформація щодо умов кредитування.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТзОВ «ФК «ЄАПБ» розмір заборгованості за договором позики №79334458 від 04.07.2024 становить 20 149,71 грн., з яких: 5730 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 529,50 грн сума заборгованості за відсотками, 7890,21 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою.

14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитними договорами №79334458 від 04.07.2024. Строк договору до 14 червня 2022 року.

28 липня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якої внесено зміни до п.1 договору.

13 червня 2022 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено додаткову угоду №7 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якої строк дії договору продовжено на 12 місяців. Також передбачена автопролонгація договору.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та акту прийому-передачі реєстру боржників від 24.01.2025 ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №79334458 від 04.07.2024 в розмірі 20 149,71 грн., з яких: 5730 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 529,50 грн сума заборгованості за відсотками, 7890,21 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020 зробив висновок про те, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №79334458 від 04.07.2024 вбачається, що на виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 , 31.07.2024 сплачено 326,40 грн відсотків, 05.08.2024 сплачено тіла кредиту 10 000 грн., 04.09.2024 сплачено тіла кредиту 270 грн.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору сплачено частину боргу, колегія суддів приходить до висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 .

Оскільки на погашення тіла кредиту ОСОБА_1 сплачено 10 270 грн., то заборгованість по тілу кредиту складає 5 730 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Умовами договору передбачено, що строк позики (строк договору) 30 днів; процентна ставка 0,68%; дата надання позики 04.07.2024; дата повернення позики 02.08.2024; денна процентна ставка/день 0,68%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70% в день; пеня 2,7%; орієнтовна річна процентна ставка 934,62%; орієнтовна загальна вартість позики 19 264 грн (п.2 договору позики). Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п.4 договору).

Відтак, відсотки за користування позикою складають 3264 грн (із розрахунку 16 000 х 0,68% х 30 днів).

На погашення відсотків ОСОБА_1 сплачено 326,40 грн., тому заборгованість за відсотками складає 2 937,60 грн.

Таким чином, загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №79334458 від 04.07.2024 складає 8994 грн., з яких: 5 730 грн заборгованість за тілом кредиту та 3264 грн заборгованість за відсотками. Відтак, рішення суду першої інстанції у вказаній частині підлягає зміні шляхом зменшення заборгованості за договором позики №79334458 від 04.07.2024 з 12 259,50 грн до 8994 грн., а врешті позовних вимог у вказаній частині слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент укладення договору факторингу між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та ОСОБА_3 , і у первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати на підставі договору факторингу є безпідставними, оскільки майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу. Майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення.

Згідно сталої практики Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року №905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі №2221/2373/12).

Колегія суддів визнає, що копія договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та реєстр боржників є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 січня 2026 року викладеними у справі №727/2790/25 (провадження №61-13862св25).

Щодо стягнення заборгованості за договором позики №2178738 від 28.08.2024.

Встановлено, 28 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №2178738, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 6JoQBGfn1j, згідно з умовами якого позикодавець надав у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п.1 договору).

Сума позики складає 8000 грн.; строк позики (строк договору) 30 днів; процентна ставка другого дня користування позикою до дати повернення позики/день 0,01%; комісія за надання позики 26,71% від суми наданої позики, що у грошовому виразі складає 2 136,80 грн; дата надання позики 28.08.2024; дата повернення позики 26.09.2024; денна процентна ставка/день 0,90%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою 5,00% в день; пеня 5,00%; орієнтовна річна процентна ставка 1925,33%; орієнтовна загальна вартість позики 10 160 грн (п.2 договору позики). Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п.4 договору).

Згідно додатку №1 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», який є невід`ємною частиною до договору позики №2178738 від 28.08.2024 сторони погодили графік платежів, згідно якого дата видачі кредиту 28.08.2024, дата повернення кредиту 26.09.2024, кількість днів у розрахунковому періоді 30.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТзОВ «ФК «ЄАПБ» розмір заборгованості за договором позики №2178738 від 28.08.2024 становить 26 160 грн., з яких: 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23,20 грн сума заборгованості за відсотками, 16 000 грн сума заборгованості за пенею та 2 136,80 грн комісія за надання позики.

14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором №2178738 від 28.08.2024. Строк договору до 14 червня 2022 року.

28 липня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якої внесено зміни до п.1 договору.

13 червня 2022 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено додаткову угоду №7 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якої строк дії договору продовжено на 12 місяців. Також передбачена автопролонгація договору.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та акту прийому-передачі реєстру боржників від 24.01.2025 ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №2178738 від 28.08.2024 в розмірі 26 160 грн., з яких: 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23,20 грн сума заборгованості за відсотками, 16 000 грн сума заборгованості за пенею та 2 136,80 грн комісія за надання позики.

За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст. ст. 12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Кредитний договір, як і договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Позивачем ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені договором позики №2178738 від 28.08.2024, а відповідач ці кошти отримала.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за договором позики №2178738 від 28.08.2024 не містить відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення договору позики, який би дозволив суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань).

Будь-яких інших доказів щодо підтвердження заборгованості ОСОБА_1 за укладеним договором позики №2178738 від 28.08.2024 позивачем суду не надано.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалюючи рішення у вказаній частині по суті не дав належної правової оцінки тому, що в матеріалах справи відсутні достовірні та достатні докази на підтвердження заявленої позивачем до стягнення заборгованості за договором позики №2178738 від 28.08.2024 та дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики №2178738 від 28.08.2024 в сумі 10 160 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням вимог норм матеріального та процесуального права, то таке підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за договором позики №2178738 від 28.08.2024, в частині стягнення заборгованості за договором позики №79334458 від 04.07.2024 зміні шляхом зменшення розміру заборгованості з 12 259,50 грн до 8994 грн., а врешті позовних вимог у вказаній частині слід відмовити. В частині стягнення заборгованості за кредитними договорами №03200-08/2024 від 03.08.2024 та №12027-08/2024 від 12.08.2024 підлягає залишенню без змін.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу заявлену в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: - у разі задоволення позову - на відповідача; - у разі відмови в позові - на позивача; - у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції, представником ОСОБА_1 Крейдіним С.О. надано копію ордера на надання правової допомоги серії АВ №1196821 від 14.04.2025, копію договору про надання правничої допомоги від 14.04.2025, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №104, копію квитанції до прибуткового касового ордера від 19.12.2025 на суму 5000 грн.

Колегія суддів, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, адже вказаний розмір має бути доведеним, документально обґрунтованим та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.

Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження №61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.

Таким чином, з урахуванням наявних у справі доказів фактично понесених витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторін, пропорційного задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про відшкодування судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., шляхом їх стягнення з ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Витрати відповідача на професійну правничу допомогу у межах вказаної суми є співмірною зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позову ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплачено 3028 грн., позов задоволено на 54,79%, то з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» необхідно стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1659,04 грн.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено 3633,60 грн., апеляційну скаргу задоволено на 11,60%, то з ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 421,50 грн судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Крейдіна Сергія Олександровича задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитними договорами №03200-08/2024 від 03.08.2024 в сумі 37 500 грн та №12027-08/2024 від 12.08.2024 в сумі 17 640 грн залишити без змін.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2025 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №79334458 від 04.07.2024 зменшивши її розмір з 12 259,50 грн до 8994 грн., з яких: 5 730 грн заборгованість за тілом кредиту та 3264 грн заборгованість за відсотками, а в решті вимог за вказаним договором позики відмовити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2025 року скасувати в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №2178738 від 28.08.2024 в сумі 10 160 грн та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2025 року в частині стягнення заборгованості за договорами у загальному розмірі 77 559,50 грн скасувати.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2025 року в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» змінити, зменшивши розмір судового збору з 2006,35 грн до 1659,04 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 421,50 грн судового збору за розгляд справи апеляційним судом та 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Павицька Т. М.

Судді Галацевич О. М.

Шевчук А. М.