ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 березня 2026 року м. Чернівці

справа № 713/2015/25

провадження №22-ц/822 /192/26

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Перепелюк І. Б.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретаря Черновської А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування частки із чужого незаконного володіння,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про витребування частки із чужого незаконного володіння.

Позов обгрунтовано наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 . На час її смерті разом з нею в одному будинку були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - чоловік, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, до якого крім іншого, входить 1/2 частка будинковолодіння в АДРЕСА_1 , з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

Він є сином спадкодавця, а отже спадкоємцем першої черги за законом. Він своєчасно прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини був малолітнім, а його батько ОСОБА_2 , будучи його законним представником на час відкриття спадщини його спадкові справа не оформив.

Державний нотаріус Вижницької державної нотаріальної контори Мицкан Ж.І. винесла постанову №161/02-31 від 15.03.2019 року, якою відмовила видати йому свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння в АДРЕСА_2 у зв`язку з тим, що він фактично не вступив в управління та володіння спадковим майном та по причині відсутності правовстановлюючих документів.

В управління та володіння спадковим майном він вступити не міг з поважних та об`єктивних причин, оскільки на день смерті його матері йому було десять років, він був малолітнім та був особою із обмеженою дієздатністю.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи його законним представником та будучи зобов`язаним піклуватися про його майнові права, нічого цього не зробив.

Не дивлячись на те, що він є таким, що своєчасно прийняв спадщину, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки: за життя спадкодавець ОСОБА_3 не зареєструвала своє право на частку в спірному житловому будинку у Вижницькому РБТІ та не отримала на належну їй частку в спільному майні свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Відповідач 09.12.2015 року виготовив у КП «Вижницьке РБТІ» технічний паспорт на своє ім`я на спірний житловий будинок, а 20.03.2018 року зареєстрував за собою право власності на спірний житловий будинок, позбавивши його законної частки в спадковому майні.

На день відкриття спадщини він був зареєстрований в спірному будинковолодінні та проживав разом із своєю матір`ю.

Просив витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на

його користь 1/14 частку (1/7 частку в спадковому майні, яка складається із 1/2 частки в будинковолодінні) в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_3 та судові витрати по справі стягнути з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2025 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2025 року скасувати та задовольнити позов.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд проігнорував постанову Чернівецького апеляційного суду від 03.02.2025 року по цивільній справі № 713/1148/23, яка має преюдиційне значення для даної цивільної справи, про що було зазначено в позовній заяві, як на підставу задоволення позовних вимог, та на обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набутим законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 713/1148/23, в якій брали участь ті самі особи.

Суд першої інстанції прийшов до безпідставного та категоричного висновку про відсутність порушеного або оспорюваного права позивача на витребування належної йому частки від відповідача ОСОБА_2 , та проігнорував встановлені судом апеляційної інстанції факти.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 .

На час її смерті разом з нею в одному будинкув АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - чоловік, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, до якого крім іншого, входить 1/2 частка будинковолодіння в АДРЕСА_1 , з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

Державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Мицкан Ж.І. винесена постанова №161/02-31 від 15.03.2019 року, якою відмовлено видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння в АДРЕСА_2 у зв`язку з тим, що він фактично не вступив в управління та володіння спадковим майном та по причині відсутності правовстановлюючих документів.

З копії технічного паспорту на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_3 , виготовленого КП «Вижницьке РБТІ» на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що станом на 09.12.2015 року за вказано адресою розташоване нерухоме майно: житловий будинок літ. «А», житловий будинок літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», убиральня літ. «Е», підвал літ. «Пд.», загальною вартістю 232668,00 грн.

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 117636430 від 20.03.2018 року, вбачається, що 15.03.2018 року на підставі виписки з погосподарської книги №3-133, виданої 06.03.2018 року Вижницькою міською радою та технічного паспорта №2/134, виданого 09.12.2015 року КП «Вижницьке РБТІ», державний реєстратор Вижницької міської ради Чорней І.І. провела державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 , на домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_3 та складається з: житлового будинку літ. «А», житлового будинку літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», убиральні літ. «Е», підвалу літ. «Пд.».

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, потрібно розглядати як право на доступ до правосуддя.

В силу статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про витребування частки із чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що має право на частку спадкового майна, оскільки був малолітнім на час смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції посилався на те, що право приватної власності на домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_3 зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 , а отже вказане майно чи його частка не входили у спадкову масу, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , і не могло бути успадковане ОСОБА_1 . Отже, позивач ОСОБА_1 не є ні власником частки у домоволодінні, яке розташоване по АДРЕСА_3 , ні особою, у володінні якої перебувало зазначене майно.

Однак, судом першої інстанції не було враховано наступного.

Згідно з статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

В постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 183/4406/16 провадження № 61-472св17 Верховний Суд зазначив, що частина четверта статті 1268 ЦК України встановлює додаткові гарантії охорони спадкових прав малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб з обмеженою дієздатністю. Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину завжди, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном з дозволу органу опіки та піклування (частини друга-четверта статті 1273 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України в постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах по спадкування» роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема ЦК УРСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року.

Відповідно до ст. ст. 529, 535 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Неповнолітні діти спадкодавця незалежно від змісту заповіту, успадковують не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом.

За ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1.якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2.якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, яка діяла на той час, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути:

?довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця;

?довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу;

?копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини;

?запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

У справі, що переглядається в апеляційному порядку, встановлено, що ОСОБА_1 на час смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 був малолітньою особою, яка прийняла спадщину, а тому входив до числа спадкоємців після смерті матері.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, до складу якого входить 1/2 частка житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_2 .

З довідки Вижницької міської ради №3-657 від 03.12.2025 року, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 проживала і перебувала на реєстраційному обліку за місцем проживання в АДРЕСА_2 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті з нею в одному будинку були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - чоловік; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - син; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - дочка; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - син.

З копії технічного паспорту на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_3 , виготовленого КП «Вижницьке РБТІ» на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що станом на 09.12.2015 року за вказано адресою розташоване нерухоме майно: житловий будинок літ. «А», житловий будинок літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», убиральня літ. «Е», підвал літ. «Пд.», загальною вартістю 232668,00 грн.

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 117636430 від 20.03.2018 року, вбачається, що 15.03.2018 року на підставі виписки з погосподарської книги №3-133, виданої 06.03.2018 року Вижницькою міською радою та технічного паспорта №2/134, виданого 09.12.2015 року КП «Вижницьке РБТІ», державний реєстратор Вижницької міської ради Чорней І.І. провела державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 , на домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_3 та складається з: житлового будинку літ. «А», житлового будинку літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», убиральні літ. «Е», підвалу літ. «Пд.».

В постанові Чернівецького апеляційного суду від 03.02.2025 року по цивільній справі №713/1148/23 за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору, та за зустрічним позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору встановлено наступне.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, до складу якого входить 1/2 частка житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_2 . У будинковолодінні, яке знаходиться по АДРЕСА_2 станом на 01.12.2000 року, тобто на день смерті ОСОБА_3 , з нею були зареєстровані та проживали сім осіб, а саме: ОСОБА_2 - чоловік, ОСОБА_6 - син, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_1 - неповнолітній син, ОСОБА_7 - дочка, ОСОБА_8 - дочка.

Оскільки після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, яку прийняли семеро спадкоємців за законом, частка спадкоємців, що прийняли спадщину становить 1/7 від частки в спадковому майні. А тому, частка кожного спадкоємця становить 1/14 спадкового майна. Отже, ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_3 1/14 частки спадкового майна. Отже право власності на частку у спірному майні перейшло від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в порядку спадкування, а ОСОБА_2 не набув у встановленому законом порядку право власності на все будинковолодіння по АДРЕСА_2 . Частка у спірному будинковолодіння вибула з володіння ОСОБА_1 поза його волею.

Зазначені обставини, які встановлені рішенням суду, є преюдиційними при розгляді даної справи.

Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні обставини - це обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили; преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

В справі, яка переглядається встановлено, що ОСОБА_1 , як син ОСОБА_15 з народження проживає в житловому будинку, який розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) "юридично" - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18 провадження № 61-6415св19.

Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи зазначене, доводи апелянта є обґрунтованими, отже рішення суду першої інстанції слід скасувати, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування частки із чужого незаконного володіння, задовольнити та витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/14 частку (1/7 частку в спадковому майні, яка складається із 1/2 частки в будинковолодінні) в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо судових витрат

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив судовий збір в суді першої інстанції в розмірі 1226,20грн.

За подачу апеляційної скарги апелянтом сплачено судовий збір у розмірі 1831,80грн.

Враховуючи результати апеляційного перегляду справи, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3028грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст.362, 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування частки із чужого незаконного володіння, задовольнити.

Витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/14 частку (1/7 частку в спадковому майні, яка складається із 1/2 частки в будинковолодінні) в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3028грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складення повної постанови до Верховного Суду.

Судді І.Б. Перепелюк

І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк