КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/9043/26
Провадження № 2/947/2912/26
УХВАЛА

02.03.2026 року

Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого судді Калініченко Л.В. розглянувши в порядку передбаченому статтею 153 ЦПК України без повідомлення сторін по справі в м. Одесі у залі суду заяву ОСОБА_1 , подану через представника - адвоката Цвігун Віталія Васильовича, про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору та заповіту недійсними,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2026 року до суду в електронній формі через підсистему Електронний суд надійшла заява ОСОБА_1 , через представника - адвоката Цвігун Віталія Васильовича, про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору та заповіту недійсними, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви, представник заявниці посилається на те, що ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть якого настала внаслідок перенесеної ним хвороби, зокрема раку 4 стадії відділу ободової кишки з метастазами в печінку. Як вказує заявниці, хворобу ОСОБА_5 було виявлено в листопаді 2024 р., в лютому та березні 2025 року проведено 2 операції, перенесено 12 курсів хіміотерапії, однак, нажаль лікування не принесло бажаного результату

У заяві представник заявниці вказує, що 26.02.2026 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Шепелюк Р.Ю. з заявою про прийняття спадщини та дізналася, що її батько склав заповіт на іншу особу. З текстом заповіту заявниця не змогла ознайомитись внаслідок нотаріальної таємниці. Крім того, з єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вона ОСОБА_1 дізналася про те, що її батько фактично за місяць до смерті 16.12.2025 року уклав договір довічного утримання з ОСОБА_2 , за умовами якого ОСОБА_4 передав ОСОБА_2 у власність квартиру АДРЕСА_2 , взамін чого остання зобов`язалася забезпечувати ОСОБА_4 довічно утриманням та доглядом. Взамін набувач зобов`язався забезпечувати матеріально відчужувача в розмірі однієї мінімальної заробітної плати на місяць.

На думку заявника, згідно з доводами заяви, її батько ОСОБА_4 на час укладання даного правочину та складання заповіту внаслідок своєї хвороби не усвідомлював значення своїх дій, а ОСОБА_2 скористалася даною ситуацією на свою користь. Представник посилається на те, що на скільки відомо заявнику, ОСОБА_2 не здійснювала догляд за батьком, оскільки має чоловіка іноземця та постійно від`їжджає до Німеччини.

За наслідком чого, ОСОБА_1 має намір оспорити договір довічного утримання та заповіт шляхом подання відповідного позову, про визнання недійсним Договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Одеського МНО Шепелюк Р.Ю., зареєстрований в реєстрі за №1672 та заповіту, складеного ОСОБА_4 , що посвідчений цим же приватним нотаріусом (реквізити заповіту заявнику невідомі), однак без наявності відповідних документів, в тому числі тексту заповіту та без медичної документації заявниця не взмозі подати відповідну позовну заяву. У зв`язку з чим, як вказує представник, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви.

Додатково заявниця вказує, що оскільки після смерті ОСОБА_4 обмеження щодо відчуження квартири по АДРЕСА_3 фактично втратило чинність, ОСОБА_2 намагається швидко продати отриману за недійсним, на думку заявника, договором довічного утримання. 10.02.2026 р. Ліхтенауер вже подала нотаріусу документи щодо смерті ОСОБА_4 на засвідчення припинення обтяження нерухомого майна. Також ОСОБА_1 було виявлено, що на сайті оголошень сервісу OLX знаходиться оголошення з продажу належної батьку квартири за посиланням: https://www.olx.ua/d/uk/obyavlenie/prodam-1-no-kmnatnu-kvartiru-makarenkolgnskalvvska-IDZTYnQ.html?search_reason=search%7Corganic. Дане оголошення опубліковано 17 лютого, та ймовірно, на думку заявниці, найближчим часом квартира може бути відчужена, що значно ускладнить або навіть зробить неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору довічного утримання.

Таким чином, як вказує представник заявника, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У зв`язку з відсутністю підстав вважати, що забезпечення позову може завдати відповідачу шкоди, заявник вважає, що підстав для застосування заходів зустрічного забезпечення немає. Оскільки предметом майбутнього судового спору є безпосередньо квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , яка знаходиться в Київському районі м. Одеси, заявник вважає, що справа підсудна Київському районному суду м. Одеси за виключною підсудністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу на підставі вказаної заяви розподілено судді Калініченко Л. В.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Перевіряючи чи підсудна справа цьому суду, судом встановлено наступне.

Так, заявник має намір подати до суду позовну заяву стосовно нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .

Зазначена адреса у відповідності до адміністративно-територіального поділу міста Одеси відносна до Київського району міста Одеси.

У відповідності до ч.1 ст.30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги посилання заявника про намір пред`явити майбутній позов стосовно нерухомого майна, яке розташоване в Київському районі міста Одеси, у відповідності до правил підсудності встановлених ч.1 ст. 30 ЦПК України, суд доходить до висновку про обґрунтованість тверджень, що майбутній позов за територіальною юрисдикцією підсудний Київському районному суду міста Одеси, а відтак справа за пред`явленою заявою підсудна Київському районному суду міста Одеси.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Оглянувши вказану заяву, суд встановив, що заява відповідає вимогам, встановленим ст. 151 ЦПК України.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 02.03.2026 року вказану заяву прийнято та призначено до розгляду невідкладно без повідомлення сторін по справі в порядку передбаченому статтею 53 ЦПК України.

Дослідивши вказану заяву про забезпечення позову до подання позову та додані до неї докази, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає рівною мірою інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18, провадження № 14-729цс19, зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, перевіряючи надану до суду заяву та додані до неї документи, вбачається, що предметом майбутнього позову, який заявник ОСОБА_1 має намір подати стосується оспорювання вчинених померлим ОСОБА_4 правочинів (договору довічного утримання від 16.12.2025 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №1672; заповіту), щодо нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .

Так, у відповідності до наданої копії договору довічного утримання від 16.12.2025 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №1672, який заявниця ОСОБА_1 має намір оспорювати, дійсно укладений між ОСОБА_4 та визначеним заявницею майбутнім відповідачем ОСОБА_2 щодо квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №466072007 від 27.02.2026 року вбачається, що вказана квартира на підставі зазначеного договору зареєстрована на праві власності за визначеним заявницею майбутнім відповідачем ОСОБА_2 . Зареєстровані обтяження щодо вказаного нерухомого майна відсутні.

На підтвердження доводів заявниці про смерть ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Також заявницею надано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 21.09.2022 року, на підтвердження того, що померлий ОСОБА_4 є батьком заявниці ОСОБА_6 .

Приймаючи вказане, заявниця ОСОБА_1 вказує, що будучи дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , вона належить до спадкоємців першої черги та має право на спадкове майно, а також вважає недійсними правочини вчинені батьком за декілька місяців до смерті щодо розпорядження належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 , яка наразі зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Приймаючи вказані докази надані на підтвердження доводів заяви про забезпечення позову, а такою доводи заявниці в обґрунтування забезпечення позову та наміру пред`явлення майбутнього позову, суд вважає підтвердженим наявність виниклого спору з приводу прав на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 батьку заявниці ОСОБА_4 , та яка наразі зареєстрована на праві власності за визначеним заявницею майбутнім відповідачем ОСОБА_2 .

Заявницею також надано до заяви роздруківку оголошення з продажу однокімнатної квартири по АДРЕСА_3 , датоване 17.02.2026 року, яка як вказує заявниця, є саме квартирою належною її померлому батьку та щодо якої виник спір, що обумовлює намір ОСОБА_1 подати до суду відповідний позов.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, саме пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Крім того судом враховується, що у відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснень Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог майбутнього позову, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає обґрунтованими доводи про необхідність та наявними підстави для вжиття заходів забезпечення позову в даній справі шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , щодо якої виник між сторонами спір та щодо якого заявник має намір на подання заявлених вимог, яка в свою чергу належить на праві власності визначеному заявницею майбутньому відповідачу ОСОБА_2 , до якої як заявлено заявником будуть пред`явлені позовні вимоги. Відповідні заходи забезпечення позову будуть співрозмірним заходом забезпечення позову з викладеними заявником майбутніми позовними вимогами, пов`язані з предметом спору і позову по справі, який заявник має намір подати, а також приймаючи, що у разі невжиття заходів забезпечення позову визначеним заявником відповідачем спірне нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб, що значним чином ускладнить виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, на підставі чого суд доходить до висновку про обґрунтованість заяви позивача про забезпечення позову у вказаній частині шляхом встановлення заборони на спірне нерухоме майно.

На підставі викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню у вищевикладений спосіб.

При цьому, вжиті вказані заходи забезпечення позову на спірне майно до вирішення спору по суті, не призведе до обмеження прав відповідачів з користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Вжиття заявлених заходів забезпечення позову на майно не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

У відповідності до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Судом не встановлені підстави для обов`язкового вжиття заходів забезпечення позову, за наслідком чого вказане питання одночасно з вирішенням питання щодо забезпечення позову не вирішується.

Одночасно суд роз`яснює, що відповідач у відповідності до вимог ст. 154 ЦПК України, має право після застосування судом заходів забезпечення позову на звернення до суду з відповідним клопотанням про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову, за наявності відповідних на те підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153, 352-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану через представника - адвоката Цвігун Віталія Васильовича, про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору та заповіту недійсними задовольнити.

Вжити заходи забезпечення до подання до суду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору та заповіту недійсними, а саме:

- Накласти арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01.

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного Департаменту Одеської міської ради (місцезнаходження: 65000, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6).

Копію ухвали суду скерувати для відома сторонам по справі.

Зобов`язати ОСОБА_7 протягом десяти днів з дня постановлення ухвали суду про забезпечення позову подати до суду позов, стосовно якого вжиті цієї ухвалою суду заходи забезпечення, з одночасним повідомленням суду про вжиті такі дії.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що у разі неподання такого позову у встановлений законом строк, вжиті заходи забезпечення позову будуть скасовані.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Головуючий Калініченко Л. В.