Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Сідько І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В :

У жовтні 2025 року ТОВ «Споживчий Центр» звернулося до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 10.08.2024 уклали кредитний договір (оферти) № 10.08.2024-100002167.

Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі - 2 500 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 10.08.2024, строком на 31 днів.

Відповідно до Договору від 10.08.2024 та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 2 500 грн. на строк зазначений в умовах кредитного договору, ОСОБА_1 10.08.2024 отримав кредитні кошти у розмірі 2 500 грн.

Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі.

В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 8 300 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2 500 грн., по процентам в розмірі 3 875 грн., по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Позичальником документи, що складають кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий - .

Отже, позичальник ОСОБА_1 , використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором, 10.08.2024 підписав пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 2 500 грн., а отже акцептовано умови договору. Кожна сторінка договору була підписана вищезазначеним ідентифікатором.

Таким чином, вказаний договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Позичальник ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору № 10.08.2024-100002167 пройшов ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку.

Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанції про перерахунок коштів від 10.08.2024, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11.11.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

05.12.2025 від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

Відзив обґрунтований тим, що з наданих позивачем документів не можливо встановити наявність волевиявлення відповідача щодо укладення кредитного договору №10.08.2024-100002167 від 10.08.2024 та підписання його електронним підписом, зокрема шляхом використання одноразового ідентифікатора, оскільки відповідні докази відсутні, всі додані до заяви документи складені заявником одноособово, також, що наданий позивачем документ розрахунку кредитної заборгованості не підтверджений належними, в розумінні чинного законодавства, доказами, оскільки наявність або відсутність указаної позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації, відповідач заперечує щодо стягнення заборгованості за комісією з обслуговування кредиту та щодо вимог про стягнення неустойки.

16.12.2025 від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у заяві на адресу суду просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву на позов, просила розгляд справи проводити без її участі.

Вивчивши матеріали позовної заяви, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Щодо укладення кредитного договору № 10.08.2024-100002167 від 10.08.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 та підписання його електронним підписом, суд дійшов до наступних висновків.

Між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 10.08.2024, подання відповідачем заявки кредитного договору № 10.08.2024-100002167 (кредитної лінії) від 10.08.2024, надсилання відповідачем Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №10.08.2024-100002167 (кредитної лінії) від 10.08.2024.

Стороною позивача (кредитодавця) документи, що складають кредитний договір підписувались електронним підписом.

Стороною відповідача документи, що складають кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий.

Саме його було використано відповідачем для підписання Кредитного договору - 10.08.2024.

Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами.

Тобто, відповідач підтвердив факт ознайомлення зі змістом кредитного договору та погодився на відповідні умови кредитування.

Також, для підтвердження укладення електронного кредитного договору від 10.08.2024 року № 10.08.2024-100002167 з ТОВ "Споживчий центр» позивач додав до відповіді на відзив довідку, що підтверджує факт надсилання одноразових ідентифікаторів на номер телефону, що передбачений у заявці договору.

Щодо розрахунку кредитної заборгованості, суд дійшов наступного висновку.

Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією від 10.08.2024, що наявна в матеріалах справи, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу.

Отже, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, чим позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.

До суду було надано електронні докази в паперовій формі (роздруківка тексту заявки кредитного договору №10.08.2024-100002167, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору №10.08.2024-100002167), підписані одноразовим ідентифікатором, які містить номер особистого електронного платіжного засобу відповідача.

Таким чином, TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 10.08.2024-100002167 від 10.08.2024 в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору.

Щодо стягнення комісії та неустойки, суд дійшов наступного висновку.

Своїм підписом на договорі відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.

Відповідно до умов кредитного договору, з відповідачем був укладений саме споживчий кредитний договір, тобто у кредит були отримані гроші для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. а тому в цьому випадку мають застосовуватись саме норми ЗУ "Про споживче кредитування".

Зважаючи на викладене, неустойка за прострочення відповідачем виконання зобов`язання є правомірною та підлягає стягненню.

Отже, неустойка була нарахована за кожне невиконання/неналежного виконання зобов`язання відповідача за кредитним договором, а саме зобов`язання здійснення оплат згідно графіка платежів, встановленого в заявці договору.

Відповідно до частини 2 пункту 2 статі 21 Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань, або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Ці норми дають банку підстави для дострокового стягнення . всієї заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості.

Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та становлять у розмірі 8 300 грн., а відтак позов необхідно задовольнити повністю.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп., що підтверджено платіжним дорученням № СЦ00042578 від 30.09.2025, яке міститься у матеріалах справи.

Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 272, 273, 280-282, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 10.08.2024-100002167 від 10.08.2024 в загальному розмірі 8 300 грн (вісім тисяч триста) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» місцезнаходження - 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Суддя Дмитро ПЕТРОВ