ПОСТАНОВА

Іменем України

02 березня 2026 року м. Кропивницький

справа № 404/9351/24

провадження № 22-ц/4809/611/26

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

за участі секретаря Бойко В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 21 листопада 2025 року у складі судді Мохонько В. В. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі ГУ ПФУ в Кіровоградській області) та просив стягнути на свою користь недоотриману суму пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , у розмірі 218 001 грн 22 коп та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 969 грн.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позивач є онуком останнього та єдиним спадкоємцем першої черги.

ОСОБА_2 за життя на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року, яке набрало законної сили, у справі № 340/10293/21 була перерахована пенсія, у зв`язку з чим виникла заборгованість по доплаті пенсії у сумі 218 001,22 грн.

Позивач в установлений законом строк вступив у спадщину після смерті ОСОБА_2 як спадкоємець за законом, як наслідок, успадкував належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України в тому розмірі, в якому останній мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Оскільки ОСОБА_1 позбавлений можливості отримати в порядку спадкування за законом нараховані виплати, він звернувся до суду з відповідним позовом за захистом порушеного права.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Фортечного районного суду м. Кропивницького від 21 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Кіровоградській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування задоволено.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом після смерті його діда ОСОБА_2 у розмірі 218 001,22 грн.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн на користь ОСОБА_1 .

Стягнути з ГУ ПФУ в Кіровоградській області сплачений судовий збір в розмірі 775,05 грн на користь держави.

Рішення суду мотивовано тим, що на підставі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року, яке набрало законної сили за життя ОСОБА_2 , останньому було нараховано, але не виплачено суму пенсії у розмірі 218 001,22 грн, яка в силу статті 1227 ЦК України вважається такою, що належала йому на момент відкриття спадщини.

Суд першої інстанції вважав, що позивач прийняв спадщину як спадкоємець за законом, тому набув право на отримання цих коштів, а невиконання судового рішення органом відповідачем не може позбавляти спадкоємця права на їх стягнення в порядку цивільного судочинства як ефективного способу захисту порушеного права.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Кіровоградській області просить скасувати рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 21 листопада 2025 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ГУ ПФУ в Кіровоградській області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки спірні правовідносини регулюються спеціальним законом ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, статтею 61 цього Закону, яка визначає особливий порядок виплати сум пенсії, не одержаних у зв`язку зі смертю пенсіонера.

Такі суми не входять до складу спадщини та виплачуються виключно членам сім`ї, визначеним законом, за умови звернення до органу пенсійного фонду протягом шести місяців з дня смерті пенсіонера.

Позивач не звертався до відповідача із заявою у встановлений шестимісячний строк та не надав належних доказів набуття права на отримання спірної суми, а тому підстав для її стягнення в порядку спадкування немає.

Крім того, відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 380/9537/21, суми пенсії, що підлягали виплаті військовому пенсіонерові та залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини та виплачуються за спеціальною процедурою, визначеною ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не в порядку спадкового правонаступництва.

У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції безпідставно застосував норми цивільного законодавства щодо спадкування та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронних документів.

Від ГУ ПФУ в Кіровоградській області надійшло клопотання, в якому відповідач просить розгляд справи проводити за матеріалами, наявними у справі.

Від адвоката Дзіся А. Р., який представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшла заява, в якій він просить розглядати справу без його участі.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

За змістом ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи, що учасники справи в судове засідання, призначене на 12 годину 00 хвилин 25 лютого 2026 року, не з`явились, датою ухвалення рішення є дата складення повного тексту.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При зверненні до суду з позовом позивач зазначив, що він є спадкоємцем першої черги після померлого діда.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 у справі № 340/10293/21 задоволено позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Рішення набрало законної сили.

ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до свідоцтва про право на спадщину є спадкоємцем за законом та прийняв спадщину.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першоїп`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі -Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Частинами другою та третьою статті 61 Закону № 2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року у справі № 340/10293/21 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданої станом на 05.03.2019 на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду по справі № 340/2335/21 у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданої станом на 05.03.2019, та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 по день проведення перерахунку.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУв Кіровоградській області.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30 травня 2023 року (а. с. 14).

Після смерті ОСОБА_2 . ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого як спадкоємець першої черги, що підтверджується, відповідною копією свідоцтва (а. с. 15-16).

У відповіді ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 22.08.2024 № 1100-0308-8/55780 на адвокатський запит зазначено, що ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області з 01.01.2007 (пенсія призначена з 22.01.1998) та отримував пенсію по лінії Міністерства оборони відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

У вказаній відповіді відповідач зазначив, що на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 по справі № 340/10293/1 головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 , проте, законних підстав для виплати ОСОБА_1 суми, нарахованої на виконання вказаного рішення суду, немає (а. с. 17).

Згідно копії розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії ГУ ПФУ у Кіровоградській області станом на 04 квітня 2022 року сума виплати ОСОБА_2 на підставі рішення суду становить 218 001 грн 22 коп (а. с. 18).

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що враховуючи, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року у справі № 340/10293/21 зобов`язано ГУ ПФУ у Кіровоградській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії з 01 квітня 2019 року, однак суми пенсії, що належали спадкодавцю позивача залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 успадкував належні його спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, а тому заявлена ним вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав.

До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03 жовтня 2025 року у справі № 671/931/24 (провадження № 61-15815св24).

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 7678, 81, 89, 367, 368 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача права на спадкування є безпідставним, оскільки спірні суми були нараховані спадкодавцю на виконання судового рішення та належали йому на момент відкриття спадщини, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України підлягають передачі членам сім`ї, а у разі їх неотримання входять до складу спадщини.

Помилковими є доводи апеляційної скарги про виключне застосування статті 61 Закону № 2262-ХІІ, оскільки наведена норма регулює порядок виплати недоодержаних сум членам сім`ї у шестимісячний строк, однак не містить заборони на спадкування таких сум у разі їх невиплати та незвернення визначених осіб.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки у них підтверджено спеціальний порядок виплати, але не заперечено можливість переходу права на одержання нарахованих і невиплачених сум у порядку спадкування.

Доводи апеляційної скарги щодо непідвідомчості спору цивільному суду є необґрунтованим, оскільки спір виник з приводу захисту майнового права фізичної особи на отримання грошових коштів, що підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 398/6222/24.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 21 листопада 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко