РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 132/4159/25

провадження у справі №2/0285/962/26

09 березня 2026 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви

16.12.2025 ТОВ «Кошельок» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 23 988 грн 95 коп., а також судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 11.01.2022 між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 7 150 грн зі сплатою 2,20% в день. Строк кредитування 22 дні, тобто до 02.02.2022, з можливістю пролонгації строку договору. Кредитодавець належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах та в порядку, передбаченому кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконувала грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 23 988 грн 95 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7 150 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 16 838 грн 95 коп., яку позивач просить стягнути на його користь.

Процесуальні рішення у справі

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 19.12.2025 зазначену справу передано за підсудністю до Звягельського міськрайонного суду Житомирської області (а.с. 50).

Ухвалою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 27.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у зазначеній справі без повідомлення сторін (а.с. 59).

Доводи сторін у справі

Представник позивача просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач право на подання відзиву на позов не скористалась.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 11.01.2022 між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 7 150 грн зі сплатою 2,20% в день. Строк кредитування 22 дні, тобто до 02.02.2022, з можливістю пролонгації строку договору (а.с. 32).

Однак, з долученої до позовної заяви копії кредитного договору вбачається, що договір не містить підписи кредитодавця та позичальника.

Договір складено у простій письмовій формі та не містить умови його укладення в електронному вигляді відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Цього ж дня ТОВ «Кошельок» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 7 150 грн (а.с. 24, 26).

Оскільки відповідач належним чином не виконувала грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 23 988 грн 95 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7 150 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 16 838 грн 95 коп. (а.с. 29).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Однак, з долученої до позовної заяви копії кредитного договору вбачається, що договір не містить підписи кредитодавця та позичальника. Договір складено у простій письмовій формі та не містить умови його укладення в електронному вигляді відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Отже позивачем, в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано належних доказів на підтвердження погодження умов кредитного договору та його підписання сторонами, а отже позивачем не підтверджено, що між сторонами у справі виникли грошові зобов`язання на підставі кредитного договору від 11.01.2022.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом необхідно відмовити, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між сторонами у справі виникли грошові зобов`язання на підставі кредитного договору.

Разом із тим, відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Позивачем надано належні докази на підтвердження перерахування коштів в розмірі

7 150 грн на рахунок відповідачки, у свою чергу відповідачка не спростувала факт збереження у себе цих коштів без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), а тому остання зобов`язана повернути ці кошти позивачу.

Висновки за результатами розгляду позовної заяви

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково підтверджуються належними доказами, є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі

10 000 грн, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Указаний критерій застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд приходить до висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у зазначеній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що понесені позивачем витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг. У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 1 000 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (вул. Антонова, 8-А, с. Чайки Бучанського району Київської області, 08135, ) безпідставно отримані кошти в розмірі 7 150 грн, а також судовий збір в розмірі 722 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі

1 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 09.03.2026.

Суддя Т.Б. Сташків