Дата документу 03.03.2026
Справа № 501/4715/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Чорноморський міський суд Одеської області у складі головуючої судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області

до

відповідачів

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії

учасники справи: відповідач ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотань/заяв.

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

І. Відповідач ОСОБА_1 надала до суду клопотання про поновлення строку на подання пояснення (а.с.61-62), посилаючись на те, що відповідачі не є фахівцями у галузі права та потребують певний час та коштів з юридичної допомоги для підготовки відповідних клопотань, тому строк на подання пояснень пропущено з поважних причин.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 просила суд задовольнити дане кдлопотання.

Представник позивача був належним чином сповіщений про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явився, 26.02.2026 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник позивача не висловив своєї думки щодо клопотання відповідача про поновлення строку на подання пояснення.

Заслухавши відповідача ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, суд керується наступним.

Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до положень ч.7 та ч.8 ст.178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Відповідно до ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою судді від 08.11.2025відкрито провадження у справі(а.с.53-54).

Відповідач ОСОБА_1 17.11.2025, 22.12.2025 звернулась до суду з клопотанням та заявою про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.55-56, 58).

Пояснення в порядку ст.43 ЦПК Україниразом з клопотанням про поновлення строку направлено до суду відповідачем 05.01.2025(а.с.61-77).

Разом із клопотанням про поновлення строку на подання пояснень, заявником вчинено процесуальну дію та подано сам відзив на позов, щодо якого пропущено строк.

Відповідно до ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує наведені відповідачем в судовому засіданні підстави для поновлення пропущеного строку та вважає за можливе поновити відповідачу строк для подання пояснень на позов з метою забезпечення змагальності сторін та рівних прав учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, з урахуванням вимог ст.12 ЦПК України.

ІІ. Також, відповідач ОСОБА_1 05.01.2026 надала до суду клопотання про вилучення всі додатків наданих позивачем, як невідповідним ЦПК України (визнати їх недопустимими, неналежними, недостовірними) (а.с.63-76), посилаючись на те, щодані доказине містять відомостей про бухгалтерську інформаціюта отриманіз порушенням закону.

Заслухавши відповідача ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, суд керується наступним.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стосовно клопотання відповідачащодо визнання недопустимими доказів наданихстороною позивача в додатках до позову,суд зазначає, що встановити недопустимість конкретного доказу, суд може лише після того, як дослідить його в судовому засіданні, тому на цій стадії судовогозасідання є завчасним вирішення даного питання.

ІІІ. Крім того, відповідач ОСОБА_1 13.01.2026 надала до суду клопотання про проведення відео- та аудіозапису з використанням портативних відепристроів, та аудіо технічних засобів, тощо (а.с.87-88).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримала дане клопотання, просила суд його задовольнити.

Представник позивача в заяві від 26.02.2026 проти задоволення цього клопотання не заперечив.

Заслухавши відповідача ОСОБА_1 ,суд керується наступним.

Згідно з ч.1 ст.6 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справ у всіх судах проводиться усно і відкрито.

Відповідно до положень ч.3 ст.11 Закону України Про судоустрій і статус суддів: Учасники судового процесу, інші особи, присутні у залі судового засідання, представники засобів масової інформації можуть проводити в залі судового засідання фотозйомку, відео- та аудіозапис з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів без отримання окремого дозволу суду, але з урахуванням обмежень, установлених законом. Трансляція судового засідання здійснюється з дозволу суду. Проведення в залі судового засідання фотозйомки, відеозапису, а також трансляція судового засідання повинні здійснюватися без створення перешкод у веденні засідання та здійсненні учасниками судового процесу їхніх процесуальних прав- дана норма закріплює за усіма учасниками судового процесу, особами, що присутні у залі судового засідання та представниками засобів масової інформації право проводити фіксацію судового процесу (крім його трансляції) за допомогою портативних відео- та аудіотехнічних засобів без отримання окремого дозволу суду, тобто без клопотання на ухвалення судом такої можливості. Але такі можливості повинні здійснюватися з урахуванням обмежень, установлених законом, у тому числі і спеціальними процесуальними кодексами, де описані свої особливості гласності та відкритості судового процесу у частині можливості його вільного фіксування на портативні чи стаціонарні технічні засоби.

Отже, суд доходить до висновку про надання дозволу використання портативних відео пристроїв ОСОБА_3 у судовому засіданні по даній цивільній справі, крім трансляції данихвідеозаписів судових засідань у відкритих соціальних мережах.

IV. Також, відповідач ОСОБА_1 13.01.2026 надала до суду клопотання про застосування до неї норми права статті 10 Конституції України, а саме використовувати розмовну рідну мову (російську мову) (а.с.89).

Представник позивача в заяві від 26.02.2026 проти задоволення даного клопотання заперечив, посилаючись на те, що відповідно до ст.9 ЦПК України цивільне судочинство у судах провадиться державної мовою. Згідно ст.10 Конституції України єдиною державною мовою в країні є українська мова.

Заслухавши відповідача ОСОБА_1 , суд керується наступним.

Державною мовою в Україні є українська мова. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом (стаття 10 Конституції України).

Єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Статус української мови як єдиної державної мови зумовлений державотворчим самовизначенням української нації. Державний статус української мови є невіддільним елементом конституційного ладу України як унітарної держави. Статус української мови як єдиної державної мови в Україні визначається виключно Конституцією України. Порядок функціонування і застосування державної мови визначається виключно законом. Навмисне спотворення української мови в офіційних документах і текстах, зокрема навмисне застосування із порушенням вимог українського правопису і стандартів державної мови, а також створення перешкод та обмежень у застосуванні української мови тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом. Статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначені цим Законом. Українська мова як єдина державна мова виконує функції мови міжетнічного спілкування, є гарантією захисту прав людини для кожного українського громадянина незалежно від його етнічного походження, а також є фактором єдності і національної безпеки України (стаття 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»).

Кожний громадянин України зобов`язаний володіти державною мовою (частина 1 статті 6 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»).

У судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів" (частина 1, 2 статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»).

Судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. (частина 1, 3 статті 12 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, далі ЦПК).

Цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою (частина 1 статті 9 ЦПК).

Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють (частина 3 статті 9 ЦПК).

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 2 статті 10 ЦПК).

Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом (частина 4 статті 9 ЦПК).

Перекладачем може бути особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється цивільне судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного чи письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими (частина 1 статті 75 ЦПК).

Перекладач допускається ухвалою суду за заявою учасника справи або призначається з ініціативи суду (частина 2 статті 75 ЦПК).

Отже, застосування державної мови є обов`язковим засобом спілкування на всій території України під час здійснення повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом. Зокрема й в судах України судочинство провадиться державною мовою, а кожний громадянин України зобов`язаний володіти державною мовою.

Відтак суд, задля повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин у справі повинен забезпечити застосування державної мови в судовому процесі, щоб було єдине розуміння учасниками справи тих обставин, які входять до предмету доказування у цій справі та обговорюються учасниками справи в судовому засіданні.

Водночас учасникам судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, гарантується право на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Натомість такий учасник судового процесу повинен користуватись послугами перекладача.

Отже, під час використання судом державної мови в процесі розгляду цієї справи відповідач має право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою він володіє за умови забезпечення ним прибуття до суду перекладача, тобто особи, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється цивільне судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного чи письмового перекладу з однієї мови на іншу.

Так чи інакше, відповідач не позбавлений можливості забезпечити реалізацію своїх процесуальних прав, як способом залучення до участі у справі перекладача чи діяти, через свого представника, який є адвокатом та вільно володіє українською мовою.

За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні даного клопотання.

V. Відповідач ОСОБА_1 13.01.2026 надала до суду клопотання про перехід розгляду справи із спрощеного провадження в загальне, посилаючись на свої конституційні права (а.с.90).

В судовому засіданні відповідач просила суд задовольнити дане клопотання.

Представник позивача в заяві від 26.02.2026 проти задоволення даного клопотання заперечив, посилаючись на те, що дана справа є малозначною, однак відповідно до ст.277 ЦПК України, відповідач має право подати в установлений законом строк обґрунтовану заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. З наданого відповідачем клопотання не вбачається жодного обґрунтованого заперечення, яке є підставою для переходу розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Заслухавши відповідача ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи, суд керується наступним.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду 08.11.2025відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.53-54).

ЦПК України визначено вичерпний перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, при цьому всі інші справи можуть розглядатися судом як за правилами спрощеного позовного провадження, так і за правилами загального, у разі, якщо через складність або інші обставини таких справ недоцільно здійснювати їх розгляд у спрощеному позовному провадженні.

У відповідності до вимог ч.4 ст.277 ЦПК України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Наведені доводи відповідача для здійснення переходу до загального позовного провадження суд вважає безпідставними, під час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження суд також досліджує та перевіряє докази. Дослідження доказів здійснюється судом незалежно від того в порядку якого позовного провадження здійснюється розгляд справи в загальному порядку, чи в спрощеному.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, яка є справою незначної складності не вимагає переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Таким чином, не встановлено підстав щодо неможливості розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження через її складність або інші обставини, у зв`язку з чим клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями ст.ст.12, 44, 76, 81, 83, 127, 178, 187, 274 ЦПК України, Законом України "Про судоустрій і статус суддів", статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання відповідача ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку на подання поясненьна позовну заяву - задовольнити.

Поновити відповідачу процесуальний строк на подачу пояснень.

Прийняти поясненнявідповідача на позов.

2. Клопотання про визнання доказівненалежними, недопустимими, недостовірнимине розглядати, в зв`язкуз його передчасністю.

3. Дозволити ОСОБА_5 використання портативних відео пристроїв ОСОБА_1 у судовому засіданні по даній цивільній справі, крім трансляції данихвідеозаписів судових засідань у відкритих соціальних мережах.

4. У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_6 про надання дозволу на використання російської мови у судовому засіданні в цій справі відмовити.

Роз`яснити відповідачу його право подати до суду заяву про допуск перекладача до участі у судовому процесі в цій справі.

5. У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_4 про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Чорноморського міського

суду Одеської області М.І.Петрюченко