Справа № 199/531/24
УХВАЛА

03 березня 2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Богун О.О.

при секретареві Дубовик А.П,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо стягнення коштів, що не підлягають арешту, -

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2026 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця щодо стягнення коштів, що не підлягають арешту, виконавчого збору та мінімальних витрат. Скарга вмотивована тим що у провадженні старшого державного виконавця Ковальової Ю.О. перебуває зведене ВП №76095464 із ВП №760369051 та ВП №76036968. 12.09.2024 року старший державний виконавець Кравченко Ю.О. відкрила виконавче провадження №76036905 та ВП №76036968 які в подальшому були об`єднані у зведене провадження №76095464, наклала арешт на майно, звернула стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, прийняла Постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, про стягнення виконавчого збору. В період роботи державного викоавця ОСОБА_2 було закрите одне виконавче провадження у зв`язку з його виконанням, ТОВ «Кріоліт-Д» отримало поштовою кореспонденцією виконавчий лист та перерахувало кошти, згідно звіту яке є в матеріалах АСВП. Виконавче провадження було зупинено, до розгляду апеляційної скарги, згідно рішення якого суму стягнення зменшили з 40 000,00 гривень до 8 000,00 гривень. У зв`язку із звільненням державного виконавця Кравченко Ю.О. матеріали зведеного ВП №76095464 отримала ОСОБА_3 яка зарекомендувала себе за цей час як безвідповідальна особа, яка не вчиться на своїх помилках і всю відповідальність за свої рішення, виконані на боржника. 24.12.2025 року Безпалько Т.В. звернулась із заявою про зняття арешту з 1000,00 гривень які надійшли як державна грошова допомога за програмою «Зимова підтримка» що підтверджується банківською випискою. Попередньо, на звернення скаржниці приватний виконавець Русецька О.О. 16 грудня 2025 року в рамках ВП №75183003 скасувала постанову про накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк». 28.12.2025 року в порушення вимог Постанови КМУ від 13.11.2025 року №1443 «Деякі питання реалізації експериментального проекту щодо надання одноразової державної грошової допомоги «Зимова підтримка 2025» та ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» згідно якого виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів, що мають цільове призначення, старший державний виконавець подала до АТ «Райффайзен Банк» платіжну інструкцію про що скаржниця дізналася лише 14.01.2026 року, коли зайшла до мобільної платформи банку щоб дізнатись чи скасований арешт. В розмові з працівниками банку, скаржниця дізналась що 30.12.2025 року, у відповідь на звернення від 24.12.2025 року щодо скасування арешту, з цього рахунку платіжною інструкцією №887709657 від 28.12.2025 року старшого державного виконавця Ковальової Ю.О. було примусово стягнуто з рахунку в АТ «Райффайзен Банк» державна цільова допомога, отримана від Президента України у розмірі 1 000 гривен «Зимової підтримки». Ці кошти Відповідно до статті 73 ЗУ «Про виконавче провадження» та рішення КМУ від 24 лютого 2023 року №146 стягнення не може бути звернено на кошти, що надійшли як державна соціальна допомога. Цільова державна допомога 1 000 гривень згідно з Постановою КМУ №1443 від 13.11.2025 року була надана саме як допомога і не підлягає арешту та стягненню відповідно до статей 59 та 73 ЗУ «Про виконавче провадження». 15.01.2026 року скаржниця звернулась до АНД ВДВС та Міністерства юстиції зі скаргою на дії державного виконавцят Ковальової Ю.О. щодо списання 1 000 гривень державної допомоги Зимова підтримка 2025 та з вимогою про їх повернення на банківський рахунок. 20.01.2026 року ОСОБА_1 прийшла відповідь на електронну пошту, яка не була підписана кваліфікованим електронним підписом у зв`язку з чим вона знову звернулась зі скаргою. 26.01.2026 року скаржниця отримала відповідь начальника АНД ВДВС Перелигіної анни, належно оформлену і дізналася що їй відмовлено у поверненні коштів цільової державної допомоги «Зимова підтримка 2025» на її рахунок, оскільки рахунок не є рахунком спеціального призначення. Із матеріалів в АСВП вона дізналася що додатково була винесена Постанова про звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходу із штрафними санкціями. АСВП розрахунок штрафних санкцій не містить як і самої Постанови про винесення штрафів, лише сума основного стягнення збільшена з 8 000 гривень до 8 266,47 гривень.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просить суд визнати дії старшого державного виконавця Ковальової Ю.О. щодо стягнення коштів «Зимової підтримки» протиправними; Визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Ковальової Ю.О. щодо неналежного надсилання поштової та електронної кореспонденції; Скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 12.09.2024 року ВП №76036968 оскільки примусові дії були неефективними з вини виконавця; Скасувати постанову про стягнення мінімальних витрат від 12.09.2024 року ВП №76036968 адже боржник не відповідає за компетентність державного виконавця Ковальової Ю.О.; Негайно скасувати постанову про накладення арешту на майно оскільки вона винесена внаслідок штучного затягування справи самим виконавцем; Зобов`язати державного виконавця Ковальову вилучити інформацію про арешт нерухомого майна та обтяження із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно; Зобов`язати державного виконавця Ковальову вилучити інформацію про арешт рухомого майна та обтяження із Державного реєстру обтяжень рухомого майна та долучити відповідний витяг до АСВП №76036968; Зобов`язати Амур-Нижньодніпровський ВДВС у м. Дніпрі негайно скасувати арешт з рахунку НОМЕР_1 ; Негайно повернути ОСОБА_1 незаконно стягнені кошти у розмірі 1 000 гривень на рахунок НОМЕР_2 ; Зобов`язати старшого державного виконавця Ковальову Ю.О. негайно надіслати на офіційну адресу підприємства ТОВ «Кріоліт-Д»: 49022, м. Дніпро, вул. Океанська,4 паперову копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату рекомендованим листом, оскільки її дії щодо направлення електроних документів без належного роз`яснення їхньої легітимності та 5-кратні помилки в поштовому індексі перешкоджають виконанню судового рішення; Відкликати платіжні інструкції з усіх банків на суму 11 038,36 гривень що були виставлені з 24.07.2025 року; Зменшити попередню загальну вимогу від 07.04.2025 року, що була визначена на суму 9 539, 68 гривень на суму виконавчого збору та витрат на виконавче провадження.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» - стягнення за виконавчими документами звертається, в першу чергу, на кошти боржника у національній та іноземних валютах, інші цінності, у тому числі, на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ч. З ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення, на які заборонено законом. Банк інша фінансова установа, центральаний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходжений постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання, в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Таким чином, виконання постанови виконавця про накладення арешту на кошти боржника покладається, згідно чинного законодавства, саме на банківські установи, які і володіють інформацією про цільове призначення відповідних рахунків.

Згідно з п.1 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Водночас, банківська установа наклала арешт на рахунок ОСОБА_4 , тим самим підтвердило, що відповідний банківський рахунок не належить до тих, на які, чинним законодавством України, заборонено накладати арешт.

Встановлено, що рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.07.2024 року по справі №199/531/24, станом на сьогоднішній день, не виконано.

В силу положень ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» саме на приватного виконавця покладається обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти боржника, що містяться на його рахунках у банківських установах.

У випадку, з примусовим виконанням рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.07.2024 року по справі №199/531/24, в силу положень п.1 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», саме приватний виконавець зобов`язаний вживати, передбачених Законом заходів, щодо примусового виконання рішень.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що і є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів, згідно із ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження».

З наданих суду матеріалів неможливо встановити, що рахунок боржника має спеціальний режим використання на виконання вимог ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження». Але якщо банківська установа наклала арешт на кошти боржника, а боржник не звертався до приватного виконавця щодо зняття арешту з його рахунку, то вказаний рахунок не є рахунком спеціального режиму використання, на який чинним законодавством України заборонено накладати арешт. Зазначене свідчить про те, що банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

У Постанові Верховного Суду від 03.02.2021 року по справі № 756/1927/16-ц викладено наступний висновок : «кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок, переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк, в свою чергу, в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Кошти, після зарахування на рахунок отримувача, є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат) та набули статус вкладу.

Такого висновку, що застосування норм права у подібних правовідносинах, дійшов Верховний Суд України у Постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535 цс15. Велика Палата Верховного Суду від зазначеного висновку, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, не відступала.

Пунктом 1 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено що отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Виходячи з наведених норм суд вважає що скаржницею не надано доказів того що данний рахунок є спецальним отже суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене , керуючись 13, 81, 447-451 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо стягнення коштів, що не підлягають арешту, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення буде складено протягом п`яти днів.

Суддя О.О. Богун

03.03.2026 місто Дніпро