ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1868/25Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/817/163/26 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої Хома М.В.

суддів Костів О. З., Храпак Н. М.,

секретар Гичко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 листопада 2025 року, ухвалене суддею Ромазан В.В. у цивільній справі №607/1868/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на пенсійні кошти у сумі 137 036,34 грн, які нараховані згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року її чоловіку ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . До дня смерті ОСОБА_5 такі кошти не були йому виплачені.

Позивачка вказує, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка та прийняла спадщину, у зв`язку з чим зверталася до Тернопільського окружного адміністративного суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 5 липня 2024 року в задоволенні цієї заяви відмовлено та роз`яснено право звернутися до суду для захисту спадкових прав у порядку цивільного судочинства.

Після цього ОСОБА_1 зверталася до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою щодо виплати нарахованих, але не виплачених пенсійних сум ОСОБА_4 у розмірі 137 036,34 грн, однак її заяву залишено без задоволення.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 листопада 2025 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності (в порядку спадкування за законом) на доплати до пенсії у розмірі 137 036,34 грн, які нараховані ГУ ПФУ в Тернопільській області померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року у справі №500/8271/21 за період з 1 грудня 2019 по 31 січня 2022 року.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Тернопільській області просить рішення суду першої інстанції скасувати. Вказує, що суд не врахував особливостей правового регулювання виплати сум пенсій, нарахованих на виконання судових рішень. Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, доплат і надбавок здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а відповідно до статей 23, 116 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання та видатки можуть здійснюватися виключно в межах відповідних бюджетних призначень.

Зазначає, що суми пенсій, донараховані на виконання судових рішень, обліковуються в автоматизованих системах Пенсійного фонду та підлягають виплаті в порядку черговості відповідно до дати набрання судовим рішенням законної сили та в межах бюджетних асигнувань, передбачених на відповідний рік. При цьому виплата таких сум за минулі періоди здійснюється за окремою бюджетною програмою та відповідно до механізму, визначеного постановою Кабінету Міністрів України № 821.

Крім цього, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року у справі № 500/8271/21 виконано в частині нарахування доплати до пенсії за період з 01 грудня 2019 року по 31 січня 2022 року в сумі 137 036,34 грн, однак її фактична виплата здійснюється у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням бюджетного фінансування.

Також зазначає, що відповідно до статті 61 зазначеного Закону суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові та залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини та виплачуються членам його сім`ї за наявності передбачених законом умов. На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно визнав спірну суму об`єктом спадкування та не врахував спеціальний порядок її виплати.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Вказує, що доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Тернопільській області відносно того, що пенсійна заборгованість не входить до складу спадщини і що для цього є виділення спеціальних коштів з Державного бюджету України та існує черговість виплат є безпідставними, оскільки статтею 1227 ЦК України прямо визначено, що пенсія, яка належала спадкодавцеві входить до складу спадщини.

Будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить Довідка про доставку електронного документу, представник ГУ ПФУ в Тернопільській області в судове засідання не з`явився.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Прийдун В.М. у визначений для проведення судового засідання у режимі відеоконференції час з`явився у Бережанський районний суд Тернопільської області, однак з технічних причин проведення судового засідання в режимі відеоконференції не представилось за можливе.

У телефонному режимі адвокат Прийдун В.М. повідомив секретарю судового засідання про те, що заперечує проти відкладення судового засідання у звязку з технічною неможливістю забезпечити розгляд справи у режимі відеоконференції та просить розглядати справу у його відсутності.

За таких обставин, відповідно до норм ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Обставини справи.

28 травня 1998 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, складеного відділом актів громадянського стану виконавчого комітету Підгаєцької міської Ради народних депутатів 28 травня 1998 року; після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ».

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року у справі №500/8271/21 зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 на підставі довідки ДП «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Тернопільській області» від 26 травня 2021 року №2021/0376 з урахуванням раніше виплачених сум. Зазначене рішення набрало законної сили 11 січня 2022 року.

На виконання вказаного рішення суду ГУ ПФУ в Тернопільській області нараховано ОСОБА_4 доплату до пенсії у сумі 137 036,34 грн за період з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2022 року, що підтверджується інформацією, викладеною у листі ГУ ПФУ в Тернопільській області від 10 березня 2022 року №902/М-1900-22.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Підгаєцькою міською радою 04 грудня 2023 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, у тому числі право на одержання належних, але не одержаних за життя соціальних виплат.

11 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Підгаєцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

11 січня 2024 року діти ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до Підгаєцької державної нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття належної їм частки у спадщині після смерті ОСОБА_4 , що підтверджується відповідними заявами.

14 червня 2024 року державним нотаріусом Підгаєцької державної нотаріальної контори Михайлюк Т.С. видано Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 та на транспортний засіб марки «Opel», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

29 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про виплату нарахованих, але невиплачених за життя ОСОБА_4 сум пенсії у розмірі 137 036,34 грн.

Листом від 10 березня 2022 року №902/М-1900-22 ГУ ПФУ в Тернопільській області повідомило, що сума заборгованості за рішенням суду обліковується в автоматизованих системах обробки пенсійної документації та її виплата буде здійснена після виділення відповідних бюджетних коштів; зазначено, що погашення заборгованості здійснюється у порядку черговості за датою надходження судового рішення, при цьому профінансовано рішення по 11 листопада 2019 року включно.

2 вересня 2025 року ГУ ПФУ в Тернопільській області листом №1900-0404-8/40865 повідомило Підгаєцьку державну нотаріальну контору, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року у справі №500/8271/21 ОСОБА_4 нараховано відповідні суми, які станом на 2 вересня 2025 року не виплачені.

26 вересня 2025 року Підгаєцька державна нотаріальна контора листом №641/01-16 повідомила ОСОБА_1 про відсутність підстав для видачі Свідоцтва про право на спадщину на суми недоотриманої пенсії у зв`язку з відсутністю майна, яке входить до складу спадщини, пославшись на інформацію ГУ ПФУ в Тернопільській області.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 127/23627/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21)).

Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі № 346/2744/21 (провадження № 61-10543сво23))

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20), на яку є посилання в касаційній скарзі, вказано, що:

«право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Встановивши, що на підставі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року ОСОБА_4 було нараховано доплату до пенсії у розмірі 137 036,34 грн, яка за його життя не виплачена, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом, належним чином прийняла спадщину, а інші спадкоємці від її прийняття відмовилися, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на нараховані, але не виплачені спадкодавцеві суми доплати до пенсії.

Доводи апеляційної скарги про те, що сума пенсії, яка не була нарахована пенсіонеру, не може вважатися недоотриманою, тому така сума пенсії не входить до складу спадщини, є безпідставними, оскільки сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій пенсійного фонду, який не виконував у добровільному порядку судове рішення, що набрало законної сили, і яким пенсійний орган було зобов`язано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії.

Такі ж висновки містяться у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 673/393/19, від 27 серпня 2020 року у справі № 804/536/18.

Доводи апеляційної скарги зводяться до посилань на особливості бюджетного фінансування та спеціальний порядок виконання судових рішень щодо пенсійних виплат, однак вони не спростовують установлених судом першої інстанції обставин і не впливають на правильність застосування норм матеріального права.

Посилання ГУ ПФУ в Тернопільській області на норми спеціального пенсійного та бюджетного законодавства стосуються лише порядку фінансування і черговості виплат. Вони не змінюють правової природи спірної суми та не впливають на право її спадкування. Оскільки доплату у розмірі 137 036,34 грн було нараховано на виконання судового рішення і вона залишилася невиплаченою не з вини ОСОБА_4 , така сума є належною йому грошовою вимогою, яка входить до складу спадщини.

Доводи про те, що заборгованість за рішенням суду не є недоотриманою пенсією суперечать встановленим фактам, оскільки ГУ ПФУ в Тернопільській області підтвердило нарахування 137 036,34 грн та водночас визнало їх невиплату. Отже, спірна сума є належною спадкодавцеві грошовою вимогою, яка існувала на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 3 березня 2026 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.