Провадження: 2/484/444/26
Справа: 484/7126/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Коваленко Н.А.,

секретар судового засідання Голубкова Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в залі суду в м. Первомайську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

24.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі ТОВ «ФК «ЕЙС», кредитодавець, позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі позичальник, відповідач) про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №210221251 від 20.07.2024 у сумі 47032,44 грн та понесених судових витрат.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 20.07.2024 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір кредитної лінії №210221251у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Зокрема, відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» www.moneyveo.ua, зареєструвалася на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи заповнила та подала заявку на отримання грошових коштів в кредит. Пройшов належну перевірку (верифікацію), ознайомилася та підтвердила згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, отримала на номер телефону, вказаний у заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який потім використала для підписання кредитного договору, надала згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо укладання кредитного договору (підписала кредитний договір одноразовим ідентифікатором).

Отже, саме відповідач ініціювала укладення кредитного договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений.

За умовами кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в сумі кредитного ліміту 20000,00 грн, перший транш за договором 2982,00 грн. В подальшому між первісним кредитодавцем та відповідачкою укладено додаткові угоди до договору №210221251 від 20.07.2024 про надання траншів: 21.07.2024 - в сумі 5114,00 грн, 24.07.2024 - в сумі 1582,00 грн, 05.08.2024 - в сумі 5327,00 грн, 13.08.2024 - в сумі 1116,00 грн, 16.08.2024 - в сумі 816,00 грн, 17.08.2024 - в сумі 2073,00 грн, 18.08.2024 - в сумі 990,00 грн.

Позивач умови договору виконав та перерахував ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2982,00 грн (20.07.2024), в сумі 5114,00 грн (21.07.2024), в сумі 1582,00 грн (24.07.2024), в сумі 5327,00 грн (05.08.2024), в сумі 1116,00 грн (13.08.2024), в сумі 816,00 грн (16.08.2024), в сумі 2073,00 грн (17.08.2024), в сумі 990,00 грн (18.08.2024).

Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.

26.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № МВ-ТП/10 відповідно умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором №210221251 від 20.07.2024.

В подальшому, 28.05.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 28/0525-01 відповідно до умов якого останньому права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі право вимоги до відповідача за кредитним договором №210221251 від 20.07.2024.

16.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 16/07/25-Е відповідно до умов якого останньому відступлено права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі право вимоги до відповідача за кредитним договором №210221251 від 20.07.2024.

Отже, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Оскільки відповідач в порушення умов кредитного договору №210221251 від 20.07.2024 свої зобов`язання належним чином не виконала, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором становить 54363,28грн, яка складається з: 14661,67грн - заборгованість за тілом кредиту, 32370,77 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 7330,84грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

Разом з тим, позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить 47032,44грн, з яких 14661,67 грн - заборгованість за тілом кредиту, 32370,77 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, яку позивач просить суд стягнути на свою користь, а також витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн та судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Ухвалою від 30.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів.

Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі.

26.01.2026 через підсистему «Електронний суд», що є складовою частиною Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи відповідачкою до суду скеровано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що остання позов не визнає; вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували законність та обґрунтованість заявленої суми заборгованості, а також детального зрозумілого розрахунку боргу; вважає, що позивачем не доведено належним чином фактичний розмір отриманих нею кредитних коштів, законність нарахування відсотків, штрафів та пені, правомірність переходу права вимоги у зазначеному розмірі.

02.02.2026 представником позивача через підсистему «Електронний суд» направлено відповідь на відзив щодо перерахування кредитних коштів відповідачу та переходу права вимоги за кредитним договором до позивача, щодо нарахування відсотків за кредитним договором та не нарахування жодних комісій, штрафних санкцій чи пені.

02.02.2026 через підсистему «Електронний суд» до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких остання наголошує на відсутності чіткого, послідовного та достовірного розрахунку заборгованості, що ставить під сумнів фактичний розмір отриманих нею коштів.

06.02.2026 через підсистему «Електронний суд» до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача щодо розміру загальної суми заборгованості.

Ухвалою суду від 11.02.2026 у банка-емітента АТ «ПУМБ» витребувана інформація, яка надійшла на адресу суду 23.02.2026 № КHO-07.8.5/2161 БТ від 12.02.2026.

Сторони в судове засідання не прибули. Позовна заява містить прохання представника позивача про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити його. Відповідач позовні вимоги не визнає, розгляд справи просить провести в її відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В судовому засіданні 27.02.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав його ухвалення та проголошення на 03.03 .2026.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та давши їм належну оцінку суд дійшов до наступного висновку.

Суд встановив, що 20.07.2024 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір кредитної лінії №210221251, який підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора VNMQ 20.07.2024 о 13:26:54. За вказаним договором відповідач отримала кредит у вигляді кредитної лінії у розмір 20000,00 грн.

Сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. договору, є загальною сумою кредиту за цим договором і є максимальною сумою грошових коштів на умовах кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника.

Відповідно до п.2.3 договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 2982,00 грн 20.07.2024 (що є датою надання Кредиту).

Згідно з п.2.4. договору, другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим договором.

Кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5355-28XX-XXXX-0226, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором (п.5.1 договору).

Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 31.07.2024, а саме протягом 11 (одинадцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору. В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: - закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору; - ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. договору. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 19.08.2029 ( п. 7.1.-п. 7.3. кредитного договору).

Відповідно до п.8.3 договору, на момент укладення цього договору та отримання першого траншу за цим договором базова процентна ставка складає 1,50 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 547,50 (п`ятсот сорок сім цілих п`ять десятих) відсотків річних. У разі отримання додаткових траншів за цим договором після 21.08.2024 базова процентна ставка, яка використовується нарахування процентів за користування цими додатковим траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру денної процентної ставки зазначеної в частині 5 статті 8 Закону, що складає що складає 1% за день користування таким Траншем.

За період від дати видачі першого траншу до 31.07.2024 (включно) розрахунок витрат за кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою 1,36 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 496,40 (чотириста дев`яносто шість цілих чотири десятих) відсотків річних (п.п.8.5.1 договору).

У разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів або здійснить поновлення дисконтного періоду, на період після 31.07.2024 розрахунок витрат за кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою 1,36 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 495,00 (чотириста дев`яносто п`ять) відсотків річних (п.п.8.5.2 договору).

Згідно п. 11.1 кредитного договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання/припинення його дії, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання.

Сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання позичальник зобов`язаний сплачувати на користь кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 547,50 % річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору, зокрема процентів передбачених пунктом 12.4 договору, не може перевищувати половини суми кредиту, одержаної позичальником за цим договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін ( п. 12.4, п. 12.5 кредитного договору).

Невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця www.moneyveo.ua (п. 14.1 кредитного договору).

Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу укладення цього договору в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Під час виконання цього договору, для цілей ініціювання отримання нових траншів, пролонгацій чи поновлення дисконтного періоду, що не є зміною істотних умов цього договору, позичальник здійснює авторизацію в особистому кабінеті та ініціює отримання нових траншів, пролонгації чи поновлень дисконтного періоду в ІКС (п. 14.2 кредитного договору).

Договір підписано відповідачем 20.07.2024 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором VNMQ відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

20.07.2024 ОСОБА_1 була подана заявка на отримання грошових коштів в кредит на картковий рахунок 5355-28XX-XXXX-0226.

В подальшому між первісним кредитодавцем та відповідачкою укладено додаткові угоди до договору №210221251 від 20.07.2024 про надання траншів: 21.07.2024 - в сумі 5114,00 грн, 24.07.2024 - в сумі 1582,00 грн, 05.08.2024 - в сумі 5327,00 грн, 13.08.2024 - в сумі 1116,00 грн, 16.08.2024 - в сумі 816,00 грн, 17.08.2024 - в сумі 2073,00 грн, 18.08.2024 - в сумі 990,00 грн. Додатковими угодами сторони дійшли згоди що надання кредитодавцем позичальнику траншів за договором може бути здійснено за реквізитами платіжної картки позичальника 5355-28XX-XXXX-0226.

Відповідно до платіжного доручення № bef2c3c4-2fd2-4034-bdba-7347e2f1b358 від 20.07.2024, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , кошти у сумі 2982,00 грн, згідно договору №210221251 від 20.07.2024, для зарахування на платіжну картку 5355-28XX-XXXX-0226.

Згідно з платіжним дорученням №45022103-7bfe-4457-b2fa-fb0aba962da6 від 21.07.2024, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , кошти у сумі 5114,00 грн, згідно договору №210221251 від 20.07.2024, для зарахування на платіжну картку 5355-28XX-XXXX-0226 (додаткова угода від 21.07.2024).

За даними платіжного доручення №986349ce-796c-402e-8814-97be9e854496 від 24.07.2024, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , кошти у сумі 1582,00 грн, згідно договору №210221251 від 20.07.2024, для зарахування на платіжну картку 5355-28XX-XXXX-0226 (додаткова угода від 24.07.2024).

Відповідно до платіжного доручення № dh3cecaa-17ca-484f-8807-7cef14cfd72c від 05.08.2024, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , кошти у сумі 5327,00 грн, згідно договору №210221251 від 20.07.2024, для зарахування на платіжну картку 5355-28XX-XXXX-0226 (додаткова угода від 05.08.2024).

Згідно з платіжним дорученням №0b200d61-69c4-4733-a966-9f48eeced7b9 від 13.08.2024, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , кошти у сумі 1116,00 грн, згідно договору №210221251 від 20.07.2024, для зарахування на платіжну картку 5355-28XX-XXXX-0226 (додаткова угода від 13.08.2024).

За даними платіжного доручення №1196835b-f109-4c54-9a0f-85b4c0bca77d від 16.08.2024, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , кошти у сумі 816,00 грн, згідно договору №210221251 від 20.07.2024, для зарахування на платіжну картку 5355-28XX-XXXX-0226 (додаткова угода від 16.08.2024).

Відповідно до платіжного доручення №88336461-6ab5-40a2-aa2d-eb942385dfdb від 17.08.2024, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , кошти у сумі 2073,00 грн, згідно договору №210221251 від 20.07.2024, для зарахування на платіжну картку 5355-28XX-XXXX-0226 (додаткова угода від 17.08.2024)..

Згідно з платіжним дорученням №75dcl51f-0121-450d-a264-5e від 18.08.2024, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , кошти у сумі 990,00 грн, згідно договору №210221251 від 20.07.2024, для зарахування на платіжну картку 5355-28XX-XXXX-0226 (додаткова угода від 18.08.2024).

26.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу №МВ-ТП/10, у відповідності до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1. договору факторингу).

Наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання реєстру прав вимоги. Майбутнє право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує (п. 4.1. договору факторингу).

Цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до кінця календарного року (до 31 грудня включно), в якому його було укладено, але у будь-якому разі до моменту повного виконання сторонами всіх взятих на себе зобов`язань за ним. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п. 8.1, п. 8.2. договору факторингу).

Відповідно до інформації, що міститься у реєстрі прав вимоги від 26.11.2024, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 (порядковий номер 301), заборгованість якої за кредитним договором №210221251 від 20.07.2024 (сума відступленої вимоги) становить 35009,44 грн, з яких 14661,67 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13016,93 грн - заборгованість за процентами, 7330,84 грн - неустойка. При цьому, сума фінансування складає 5864,67 грн.

28.05.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор) укладено Договір факторингу № 28/0525-01, згідно умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1. договору факторингу).

Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (пункт 4.1 договору факторингу).

Фактор має право розпоряджатись правом вимоги на свій власний розсуд. У тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб (пункт 5.3.3. договору факторингу).

Цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1. договору факторингу).

Строк дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору та закінчується 31 грудня 2025 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.2. договору факторингу).

Відповідно до інформації, що міститься у реєстрі прав вимоги № 1 від 28.05.2025, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 (порядковий номер 1671), заборгованість якої за кредитним договором №210221251 від 20.07.2024 становить 54363,28грн, з яких 14661,67грн - заборгованість за тілом кредиту, 32370,77 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 7330,84грн - неустойка. При цьому, сума фінансування складає 2624,44 грн.

16.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (фактор) укладено договір факторингу № 16/07/25-Е, згідно умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників,включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 є невід`ємною частиною договору (п. 1.1. договору факторингу).

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору факторингу).

Клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства (п.1.3. договору факторингу).

Згідно акту приймання-передачі від 16.07.2025 реєстру боржників № 1 за договором факторингу № 16/07/25-Е від 16.07.2025, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (клієнт) було передано, а ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (фактор) було прийнято реєстр боржників кредитора кількістю 6715, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу № 16/07/25-Е від 16.07.2025, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає 105846466,25 грн.

Відповідно до інформації, що міститься у реєстрі боржників № 1 від 16.07.2025, від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 (порядковий номер 922), заборгованість якої за кредитним договором №210221251 від 20.07.2024 становить 54363,28грн, з яких 14661,67грн - заборгованість за тілом кредиту, 32370,77 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 7330,84грн - неустойка. При цьому, сума фінансування складає 2627,37 грн.

За даними виписки з особового рахунку за кредитним договором №210221251 від 20.07.2024, розрахунками заборгованості, станом на 01.11.2025 заборгованість ОСОБА_1 становить 54363,28грн, яка складається з: 14661,67грн - заборгованість за тілом кредиту, 32370,77 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 7330,84грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

Згідно листа АТ «ПУМБ» № КHO-07.8.5/2161 БТ від 12.02.2026 (на виконання ухвали суду 11.02.2026) в банку на ім?я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) була випущена банківська платіжна картка НОМЕР_2 до рахунку № НОМЕР_3 у гривні. В банку за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) закріплений фінансовий номер телефону: НОМЕР_4 , на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операції за платіжною карткою № НОМЕР_2 ; в анкеті вказано номер телефону НОМЕР_4 . В результаті аналізу операцій, здійснених по карті НОМЕР_2 , яка відкрита на ім?я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) були виявлені операції по надходженню грошових коштів: за період з 20.07.2024 по 25.07.2024 у сумі 2 982,00; за період з 21.07.2024. по 26.07.2024 у сумі 5 114,00; за період з 24.07.2024 по 29.07.2024 у сумі 1582,00; за період з 05.08.2024 по 10.08.2024 у сумі 5327,00; за період з 13.08.2024 по 18.08.2024 у сумі 1116,00; за період з 16.08.2024 по 21.08.2024 у сумі 816,00; за період з 17.08.2024 по 22.08.2024 у сумі 2073,00 та за період з 18.08.2024 по 23.08.2024 у сумі 990,00 гривень через сервіс іншого банку.

Отже, зобов`язання за кредитним договором №210221251 від 20.07.2024 з урахуванням додаткових угод були повністю виконані первісним кредитором, зокрема, відповідачу було надано кредитні кошти на умовах, передбачених кредитним договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

У свою чергу, відповідач не виконала умови взятих на себе зобов`язань, не погасила кредит та не сплатила проценти за користування кредитом у повному розмірі, у зв`язку із чим заборгованість відповідача не погашена та становить 54363,28грн, яка складається з: 14661,67грн - заборгованість за тілом кредиту, 32370,77 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 7330,84грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

Разом з тим, позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить 47032,44грн, з яких 14661,67 грн - заборгованість за тілом кредиту, 32370,77 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом.

Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Також відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 518 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Стаття 1082 ЦК України зобов`язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

При цьому, аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому, невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором.

Відповідно до ст. ст. 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.

Досліджуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №210221251 від 20.07.2024 на підставі договору факторингу № МВ-ТП/10, укладеного 26.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги до відповідача; на підставі договору факторингу № 28/0525-01, укладеного 28.05.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права вимоги до відповідача, та договору факторингу № 16/07/25-Е, укладеного 16.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС», відповідно до якого ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором, оскільки відповідачем прострочено виконання грошових зобов`язань в строки, передбачені умовами зазначених кредитних договорів.

Наявними у справі доказами підтверджується той факт, що відповідачу було надано кредитні кошти на умовах, передбачених кредитним договором з урахуванням додаткових угод, однак ОСОБА_1 допустила прострочення виконання грошових зобов`язань у строки, передбачені умовами укладеного кредитного договору.

Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості в строки, передбачені умовами кредитного договору, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором №210221251 від 20.07.2024 в розмірі 47032,44грн, з яких 14661,67 грн - заборгованість за тілом кредиту, 32370,77 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд погоджується із розрахунком заборгованості, який долучено позивачем до позову. Наданий позивачем розрахунок заборгованості, як належний, допустимий і достовірний доказ, відповідачем спростований не був. Сторона відповідача не надала суду контррозрахунок суми заборгованості, а відтак відсутні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану банком суму заборгованості.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, а також повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина 3 статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у частині 3 статті 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Наданою копією договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, укладеного з Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та копією протоколу погодження вартості послуг до нього; копією Додаткової Угоди №0 від 11 вересня 2025 року до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року передбачено надання юридичної допомоги по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 та встановлено, що сторони обумовили надання юридичних послуг.

Так, згідно акту прийому-передачі наданих послуг, витрати на професійну правничу допомогу по даній справі складаються з: вивчення матеріалів справи 2 год - 1000 грн, складання позовної заяви 2 год - 5000 грн, підготовка адвокатського запиту 1 год - 500,00 грн, підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 1 год - 500,00 грн, загальна вартість наданих послуг 7000 грн.

Відповідно до частини 1, 4 статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 268. рішення ЄСПЛ у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" (Заява № 19336/04) суд зазначив, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У відповідності до ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги не заявлено.

За таких обставин, а також враховуючи те, що виконані адвокатом роботи не є складними та потребують не значних затрат часу, враховуючи зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 10, 18, 23, 76, 258, 259, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №210221251 від 20.07.2024 в розмірі 47032 (сорок сім тисяч тридцять дві) грн 44 коп., з яких 14661,67 грн - заборгованість за тілом кредиту, 32370,77 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» понесені судові витрати, які складаються із витрат зі сплати судового збору 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу 3000 (три тисячі) грн 00 коп.

Решту витрат на професійну правничу допомогу залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЙС».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за вебадресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, кабінет 13, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повне судове рішення складено 03.03.2026.

Суддя Н. А. Коваленко