Справа № 2-122/11
Провадження № 6/487/17/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі Марченко О.С., розглянувши в судовому засіданні за заявою представника ОСОБА_1 Порошиної Н.Г. про визнання виконавчого листа №2-122-2011 виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 27.01.2012 року, таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся із вищезазначеною заявою яку з часом уточнила, в якій просить визнати виконавчий лист № 2-122-2011виданий Заводським районним судом м. Миколаєва 27.01.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь філії ПАТ КБ «Надра» Миколаївського регіонального управління заборгованість в сумі 41084,51 доларів США, що еквівалентно 325 356 грн 45 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала вказану заяву та просила її задовольнити.

Державний виконавець повідомлялася належним чином про слухання справи, до суду не з`явилася.

Представник ТОВ «Фінанс проперті групп» Бацелюк Н.М. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви.

Дослідивши заяву, наявні матеріали суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2011 у справі № 2-122/11 стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість в сумі 41084,51 доларів США, що еквівалентно 325356,45 грн.

В забезпечення виконання цього договору ОСОБА_3 було передано у заставу автомобіль марки БМВ 2003 р.в. д.н. НОМЕР_1 , а також в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором у відповідності до укладеного договору «Автопакет» ОСОБА_1 , виступила поручителем за виконання ОСОБА_3 зобов`язань за укладеним договором.

Рішення суду набрало законної сили 03.06.2011 та 27.01.2012 видано виконавчий лист № 2-122-2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь філії ПАТ КБ «Надра» заборгованість в сумі 41084,51 доларів США, що еквівалентно 325 356 грн 45 коп. строк пред`явлення до виконання - 1 рік.

03.10.2016 Заводським відділом державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - далі Заводський ВДВС (після завершення 15.06.2016 згідно п.5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження) стосовно ОСОБА_1 , яка виступала поручителем по кредитному договору, укладеному з ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження № 52412283, а 25.03.2019 на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану, у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Ухвалою суду від 17.01.2022, яка набрада законної сили, відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Фінанс Проперті Групп» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі 2-122/11, оскільки строк пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання у цій справі діяв до 03.06.2014, відомостей про переривання перебігу строку пред`явлення виконавчих листів до виконання справа не містить, отже стягувач за виконавчими листами - ПАТ КБ «Надра» на час відступлення вимоги 04.08.2020 новому кредитору «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», а останній в свою чергу 20.08.2020 ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» втратив право на пред`явлення виконавчих документів до виконання. Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (стаття 514 ЦК), тобто станом на 20.08.2020, то право на пред`явлення виконавчих листів до виконання не набув і новий кредитор, яким є ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП».

Відповідно до постанови Миколаївського апеляційного суду від 14.07.2025 визнано, що ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» набуло права кредитора ПАТ "КБ"Надра" у зобов`язанні щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 08/04/2008/840 К-1060 від 24 квітня 2008 року, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а отже, наявні підстави для заміни первісного стягувача у виконавчому листі на ТОВ "Фінанс Проперті Групп", а тому останнє маючи оригінал виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_1 , вживає заходи щодо стягнення з неї вказаної заборгованості.

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України вказано, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у п. 7 ч 2 ст. 2 та ст. 10 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

В силу ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

З наведених положень законодавства випливає, що підставою для виконання судових рішень є виконавчі листи.

Відповідно до ст.432 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як випливає із змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015, наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами, за роз`ясненнями згаданого узагальнення, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Апогеєм судового захисту є фактичне виконання рішення суду, тому наведеними положеннями Основного Закону України встановлено обов`язковість до виконання судових рішень.

Виняток з цього правила становлять перелічені в статті 432 ЦПК України причини, якими може бути обумовлено невиконання рішення суду.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Наведені боржником обставини не підпадають під перелічені в цивільному процесуальному законі підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, тому в задоволенні заяви боржника слід відмовити.

Керуючись 260, 261, 431, 432, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа №2-122-2011 виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 27.01.2012 року, таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення (ухвали).

Суддя Д.Г. Нікітін