ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/606/25 Номер провадження 22-ц/814/731/26Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В. А. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Дорош А.І., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Полтава цивільнусправу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2025 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку на своє утримання до закінчення навчання.

Позов обгрунтовувала тим, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 07 лютого 2007 року відділом РАЦС Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, ОСОБА_2 є її батьком.

Вказувала, що вона у Комунальному закладі освіти Лохвицькому медичному фаховому коледжі Полтавської обласної ради на третьому курсі денної форми навчання, термін закінчення навчання - 30 червня 2026 року.

Зазначала, що у зв`язку із навчанням у вищому навчальному закладі потреба у матеріальному забезпеченні зросла в значній ступені (харчування, одяг, приладдя для навчання, тощо). Також зазначила, що оскільки вона навчається на денній формі, тому не може знайти додаткове джерело доходів, яке не зашкодить навчанню.

Посилалась на те, що батько матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає, хоча може, оскільки є здоровим та працездатним.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 серпня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову 28 березня 2025 року і до закінчення навчання 30 червня 2026 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 коп.

Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та зменшити розмір стягуваних аліментів з до 1/6.

Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що при розгляді справи у суді він частково визнавав позовні вимоги, щодо стягнення із нього аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_1 .

Вказував, що окрім ОСОБА_1 він ще має двох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні

Вважає, що було доцільним стягнути із нього аліменти у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу), що не обмежувало б матеріальні права інших його дітей.

Також послався на те, що у описовій частині рішення суду вказано, що сторони не з`явились у судове засідання, однак вказане не відповідає дійсності, оскільки і позивачка і він були присутніми в судовому засіданні при розгляді справи по суті, де він визнав позовні вимоги частково.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлені строки не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.02.2007 року, батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записаний відповідач ОСОБА_3 (а.с.4).

Відповідно до довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 615137, ОСОБА_1 є студенткою Комунального закладу освіти Лохвицького медичного фахового коледжу Полтавської обласної ради. Термін навчання з 01.09.2022 року по 30.06.2026 рік (а.с.5).

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із фактичних обставин справ, які вважав доведеними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Встановивши, що донька відповідача ОСОБА_1 продовжує навчатися у Комунальному закладі освіти Лохвицького медичного фахового коледжу Полтавської обласної ради та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дитину, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідача обов`язку утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 березня 2025 року і до закінчення навчання 30 червня 2026 року.

У поданій апеляційній скарзі відповідач не заперечує щодо необхідності з його сторони сплачувати аліменти на утримання його дочки, яка продовжує навчання, проте просить зменшити їх розмір до 1/6 частки від його заробітку.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що такі вимоги відповідача не підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не перебуває на обліку в територіальних органах ПФУ та пенсію не отримує.

Відповідно до довідки №19807/24.16.30/3 від 26.05.2025 виданої Лохвицьким ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у зазначеному ВДВС перебуває виконавчий лист №2/1617/280 виданий 06.06.2012 відповідно до якого з ОСОБА_3 стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн, але не менше мінімуму встановленого законодавством.

Також вбачається, що ОСОБА_2 прийнятий на посаду заправних станцій з 04.07.2025.

При цьому відомостей про доходи відповідач не надав.

Таким чином, відповідачем не доведено, що він не може сплачувати аліменти визначені рішенням суду.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що сторони були присутні під час розгляду справи. Оскільки вказане спростовується матеріалами справи.

Ураховуючи усі вищевикладені обставини та той факт, що донька відповідача є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, оскільки зворотного він не довів, колегія суддів вважає, що аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно будуть достатніми для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів одержувача та платника аліментів.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, яке відповідає закону.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 383, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 березня 2026 року.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді А.І. Дорош

В.П. Пікуль