Провадження № 2/466/1318/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Зими І.Є.

секретаря судового засідання Васинчик М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и в:

29 грудня 2025 року, ТОВ «Свеа Фінанс » звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором №607884539 від 15.09.2021 року, в розмірі 70 058,50 грн. та судовий збір. В обґрунтування вимог зазначає, що 13.09.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №607884539 , шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідачка, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір, який містив усі істотні умови, та маючи технічну можливість відмовитися від його укладення, виразила однозначну згоду з умовами договору шляхом введення одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону, зазначений нею під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора, чим прийняла (акцептувала) пропозицію укласти договір.

ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачці грошові кошти, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідачка частково здійснювала погашення заборгованості, чим вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного договору та визнання боргу. У подальшому відповідачка належним чином зобов`язання за договором не виконувала, у зв`язку з чим утворилася прострочена заборгованість.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого право вимоги за договором кредитної лінії №607884539 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» на підставі Реєстру прав вимоги №237 від 27.06.2023 року.

02.05.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №02/0524-01/01.02-11/24, відповідно до якого право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача.

Станом на дату складання позовної заяви заборгованість відповідача за договором №607884539 від 13.09.2021 року становить 70 058,50 грн, з яких:

заборгованість за сумою кредиту 9 952,47 грн., та заборгованість за відсотками 60 106,03 грн. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 08.01.2026 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

В судове засіданні представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилась з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подала відзив на позовну заяву.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений.

Судом встановлено, що 13.09.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №607884539 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно умов договору, п. 1. кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на погоджених умовах, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у строки та на умовах, визначених договором.

ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти.

Відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши повернення суми наданого кредиту та відсотків за користування кредитом у повному обсязі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

Сплачуючи кредит, відповідачка, додатково до зазначеного вище, вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для неї певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано.

Це відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 23.12.2020 року у справі №127/23910/14-ц,а саме: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу».

Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором кредитної лінії №607884539 від 13.09.2021 року становить: заборгованість за сумою кредиту 9 952,47 грн, заборгованість за відсотками 60 106,03 грн.

Згідно з п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №44/9519/12 (№14-10цс18) зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлено договором.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Виходячи з вищевикладеного, можна дійти до висновку, що відповідачем порушено умови договору, та станом на дату складання позовної заяви несплачена заборгованість складає 70 058,50 грн, внаслідок чого були порушені права установи як кредитодавця.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відтак, оцінюючи представлені позивачем докази та наведені аргументи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Керуючись: ст. ст. 512, 526, 543, 1054 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України,-

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість в загальному розмірі 70 058,50 грн. (сімдесят тисяч п`ятдесят вісім гривень 50 копійок) за договором кредитної лінії №607884539 від 13.09.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» 2422,20 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 20 коп.) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку ст. 284-285 ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його ухвалення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на заочне рішення подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Сторони в справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», місцезнаходження: м. Київ, вул. Іллінська, 8, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя І. Є. Зима