Провадження №2/752/4302/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Шененка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Повразюк Руслан Валерійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.07.2014.

Від шлюбу мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час шлюбу сторонами було набуте майно, а саме грошові кошти в іноземній валюті 115485 USD, 13100 EUR, а також у національній валюті 41000 грн.

Підставою звернення до суду щодо поділу майна є постійні суперечки між сторонами щодо фінансової участі кожного із подружжя у забезпеченні сім`ї.

Позивач є фізичною особою-підприємцем і бере більш активну фінансову участь у забезпеченні сім`ї.

Відповідач із сімейного бюджету витрачав на власні потреби (не в інтересах сім`ї) значні суми грошових коштів і жодних пояснень щодо таких витрат не надавав тим самим призвів до негативних наслідків, оскільки витрати здійснювалися не в інтересах сім`ї.

Більш того, сторони проживають у квартирі, яка належить позивачу на праві особистої приватної власності, проте відповідач не бере участі в утриманні помешкання, в якому проживає та зареєстрований.

Вважає за необхідне відступити від презумпції рівності часток.

Просив:

виділити у власність ОСОБА_1 2/3 грошових коштів: 76990 доларів США; 8733,33 євро; 27333,33 грн.;

виділити у власність ОСОБА_2 1/3 грошових коштів, що становить: 38495,00 доларів США; 4366,67 євро; 13666,67 грн.;

стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати

25.11.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

18.02.206 постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

26.01.2026 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому частково визнав позовні вимоги в частині здійснення поділу спільного майна подружжя у рівних частках - по 1/2 кожному з подружжя. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині відступу від принципу рівності часток (2/3 - 1/3).

Зазначив, що він не заперечує проти поділу спільного майна подружжя та погоджується на його поділ у рівних частках - по 1/2 кожному з подружжя.

Разом із тим, він не погоджується з вимогами позивача в частині відступу від принципу рівності часток та визначення часток у співвідношенні 2/3 - 1/3, оскільки у цій частині позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними доказами.

Між сторонами шлюбний договір не укладався; домовленість про інший розмір часток відсутня. Таким чином, єдиною законною моделлю поділу майна є поділ у рівних частках.

У даній справі позивач не довела факту завдання шкоди інтересам сім`ї; не надала доказів зловживання відповідачем спільним майном; не обґрунтувала причинно-наслідковий зв`язок між поведінкою відповідача та необхідністю зменшення його частки.

Учасники справі в судове засідання не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 05.07.2014, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 .

Від шлюбу мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 з 28.01.2019 є фізичною особою - підприємцем.

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за 2023 рік сума доходу становить 1505052,23 грн.

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за 2024 рік сума доходу становить 5468278, 88 грн.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України).

Законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 (провадження № 14-94цс21)).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2019 року у справі № 522/19610/15-ц (провадження № 61-35779св18, зазначено, що «статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують».

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі ними набуте майно - грошові кошти в іноземній валюті: 115485 USD, 13100 EUR, а також у національній валюті 41000 грн.

Суд відзначає, що у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя, а частки чоловіка і дружини є рівними. Набуте подружжям за час шлюбу майно, зокрема, грошові кошти, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Позивачем жодним чином не спростована презумпція спільності права власності подружжя на грошові кошти, набуті ними в період шлюбу.

Позивачем не надано доказів, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Судом встановлено, що між сторонами відсутні будь які домовленості та/або шлюбний договір, які б визначали нерівність їх часток у спірному майні, а тому слід виходити з того, що частки подружжя у праві спільної сумісної власності на грошові кошти є рівними.

Таким чином, суд не вбачає підстав для відступу від рівності часток подружжя у спільній сумісній власності подружжя та приходить до висновку про поділ грошових коштів у національній та іноземній валюті у рівних між подружжям частках.

При цьому, суд враховує визнання позову відповідачем, яке приймається судом, оскільки воно не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з Державного бюджету 50% судового збору, присудженого пропорційно розміру задолвених позовнихб вимог, що складає 75%, у сумі 5677,50 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 50%, присудженого пропорційно розміру задолвених позовнихб вимог, що складає 75%, у сумі 5677,50 грн.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 206, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виділити у власність ОСОБА_1 грошові коштів у розмірі 57742 (п`ятдесят сім тисяч сімсот сорок два) доларів США 50 центів; 6550 (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят) євро 00 центів та 20500 (двадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп

Виділити у власність ОСОБА_2 грошові коштів у розмірі 57742 (п`ятдесят сім тисяч сімсот сорок два) доларів США 50 центів; 6550 (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят) Євро 00 центів та 20500 (двадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5677 (п`ять тисяч шістсот сімдесят сім) грн. 50 коп.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету частину судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 5677 (п`ять тисяч шістсот сімдесят сім) грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання, як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення складене 06.03.2026.

Суддя Ж. І. Кордюкова