Справа № 344/622/26
Провадження № 2/344/2847/26
У Х В А Л А

03 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Польська М.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Микулич Ігор Володимирович, про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Микулич Ігор Володимирович, 13.01.2026 року звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради,Міністерство юстиції України про визнання незаконним вивезення та утримування на території України малолітньої дитини, повернення дитини до місця постійного проживання та відібрання дитини, у разі невиконання рішення суду відповідачем.

Ухвалою суду від 22 січня 2026 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Микулич Ігор Володимирович, про забезпечення позову задоволено частково.

02.03.2026 року на адресу суду надійшлаще одна заява про забезпечення позову, в якій представник позивача просить застосувати заходи забезпечення позову, якими зобов`язати матір дитини ОСОБА_2 (відповідача), особисто, або через третіх осіб не вчиняти дії щодо зміни громадянства (набуття громадянства за походженням, тощо) малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 , передати для зберігання батьку малолітньої дитини ОСОБА_1 (позивачу), оригінал закордонного паспорту малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення розгляду цивільної справи; зобов`язати ОСОБА_2 (відповідача), передати для зберігання батьку малолітньої дитини ОСОБА_1 (позивачу), оригінал свідоцтва про народження малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення розгляду цивільної справи.

Дослідивши подану заяву з додатками, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до матеріалів справи предметом позову є визнання незаконним вивезення та утримування на території України малолітньої дитини матір`ю, дитина є громадянином Німеччини, повернення дитини до місця постійного проживання, а також відібрання дитини, у разі невиконання рішення суду відповідачем.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідачем чиняться активні та пасивні перешкоди в особистому спілкуванні батька з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , та повністю заборонена участь батька у вихованні дитини, їх побачення. Однак, питання участі батька в спілкування вже було предметом забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до положень п. 1 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК ( 1618-15 ), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень п. 3 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Так, вимога про заборону відповідачу ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо зміни громадянства малолітньої дитини ОСОБА_3 , в тому числі набуття громадянства за походженням, не містить достатніх доказів на підтвердження наявності реальної загрози таким діям з боку відповідача. Позивач не надав доказів, що підтверджують наміри відповідача змінити громадянство дитини або вчинити інші подібні дії протягом розгляду даної цивільної справи. Враховуючи відсутність доказів, що підтверджують існування реальної небезпеки для прав дитини, при цьому, суд не вирішує питання громадянства дитини, а тому суд вважає вимогу про заборону такої діяльності безпідставною та не доведеною.

Крім того, вимога позивача щодо зобов`язання відповідача ОСОБА_2 передати оригінали закордонного паспорту та свідоцтва про народження малолітньої дитини ОСОБА_3 для зберігання батькові ОСОБА_1 також не є обґрунтованою. Позивач не довів, що є реальний ризик внесення будь яких змін до документів, втрати або знищення таких документів матір`ю дитини, а також не обґрунтував необхідність передавати їх для зберігання батьку дитини. Суд зауважує, що втручання в право власності на документи дитини є допустимим лише за наявності обґрунтованих підстав, що такі мають перебувати виключно у батька, яких у даному випадку не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд відмовляє ОСОБА_1 у заяві про забезпечення зазначеного позову.

Керуючись ст.ст.4,149-153,260 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Микулич Ігор Володимирович, про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА