Провадження 2/127/7520/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В.
22.10.2025 року судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Мотивований позов тим, що з 2001 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 25.05.2015 року був розірваний.
Сторони вселились в кімнату за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 9 і проживали в кімнаті до розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу відповідач з власної ініціативи виїхав з кімнати, з тих пір контактів з ним немає, зв`язків з колишньою дружиною та їх спільними дітьми відповідач не підтримує, однак, він залишається зареєстрованим в кімнаті АДРЕСА_2 .
Місце проживання відповідача позивачу не відомі, аліментів на утримання їх спільних дітей він не сплачує.
Оскільки відповідач відсутній в житловому приміщенні за місцем реєстрації проживання без поважних причин тривалий час, він втратив право користування кімнатою АДРЕСА_2 , що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
На підставі ст. 71 Житлового кодексу України ОСОБА_1 просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .
Провадження у справі відкрите 29.10.2025 року.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Зубань О.О. позов підтримав. Суду пояснив, що відповідач колишній чоловік позивача, їх шлюб був розірваний на підставі рішення суду від 25.05.2015 року. В кімнату № 147 за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вселились на підставі ордера № 9, виданого позивачу. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав з кімнати, забрав свої речі і з того часу в кімнаті не з`являвся. З 2015 року відповідач кімнатою не цікавиться, витрат на утримання, ремонт не несе. Перешкод у користуванні кімнатою відповідачу ніхто не чинив. Кімната не приватизована, площею 13 кв.м. У ній проживає позивач та її двоє дітей. Відповідач не є членом сім`ї позивача. Просив вимоги ОСОБА_1 задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що із сторонами знайома як із сусідами по будинку за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проживали в кімнаті 147 разом з дітьми. Потім шлюб сторони розірвали і відповідач виїхав. Приблизно 10 років вона не бачила відповідача за місцем проживання. Його речей в кімнаті немає. В кімнаті проживає позивач з дітьми.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Разом з матір`ю та братом вони живуть в кімнаті АДРЕСА_2 . Батьки розірвали шлюб в 2015 році і батько проживає окремо. З тих під зв`язку з ним немає. Речей його в кімнаті немає.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 09.06.2001 року.
На підставі ордеру № 9 від 31.01.2002 року, виданого ДП «ЖЕЧ» ВАТ «ВЛЗ» на право зайняття кімнати площею 13 кв.м. № 147 за адресою: АДРЕСА_3 , сторони вселились у виділену їм кімнату та 19.11.2002 року зареєструвались за цією адресою. Ордер був виданий ОСОБА_1 на сім`ю, що складалась з неї та чоловіка ОСОБА_2 .
В 2003 році у сторін народився син, в 2005 році народилась донька.
Рішенням суду від 25.05.2015 року № 127/5045/15-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.

ОСОБА_1 є квартиронаймачем, на її ім`я відкритий особовий рахунок на кімнату, з нею укладені договори на надання комунальних послуг. Оплата за комунальні послуги розрахована на чотирьох зареєстрованих: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та двоє їх дітей. За кімнатою № 147 рахуються борги за комунальні послуги.

Інформаційною довідкою про реєстрацію місця проживання від 28.10.2025 року, виданою Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради також підтверджено реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно актів від 31.05.2017 року, 25.06.2018 року, 29.01.2019 року, 25.08.2025 року, складених сусідами, підписи яких засвідчені ПП "Бокуд", колишній чоловік позивача - ОСОБА_2 зареєстрований в кімнаті АДРЕСА_2 , але не проживає.

Статтею 9 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Статтею 71 Житлового кодексу України визначені підстави збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.

При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 відсутній за місцем реєстрації проживання понад шість місяців, без поважних причин відсутності, із заявами щодо збереження житла не звертався, витрат по утриманню житла не несе, речей його в кімнаті немає і даним житлом відповідач не цікавиться, не вважає його своїм, перешкод для користування цим житлом також не встановлено, суд вважає необхідним на підставі ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 24 закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір 1 211, 20 грн., сплачений нею при зверненні до суду згідно квитанції від 22.10.2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», ст.ст.4,5,10,76-82,89,141, 263-265,280-282 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житлом кімнатою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Повне судове рішення складене 27 лютого 2026 року.

Суддя: