Справа № 159/5797/25
Провадження № 2/159/184/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (м. Київ, вул.Алматинська, буд.8 оф.310) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - позивач, ТОВ «ФК» ЕЙС» ) звернулось через підсистему «Електронний суд» системи ЄСІТС до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 00-9774631 від 16.05.2024 року в розмірі 11821 грн., що складається з: 5500 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6321 грн. заборгованості за відсотками, а також судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Позов обгрунтовано тим, що 16 травня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-9774631 у формі електронного документа з використання електронного підпису одноразового ідентифікатору,

відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 5500 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів шляхом переказу коштів на її платіжну карту.

25.11.2024 ТОВ «Макс Кредит», згідно з договором факторингу №25112024-МК/Ейс, відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», у тому числі і до відповідача за кредитним договором №00-9774631 від 16.05.2024 року.

Незважаючи на належне виконання позивачем умов кредитного договору, відповідач не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем, до якого перейшло право вимоги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за вказаним договором.

З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 11821 грн., понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.09.2025 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Одночасно, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У строк, встановлений судом, в тому числі повторно, відповідач відзив на пред`явлений позов не подала.

Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 16.05.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 00-9774631 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Підписанням договору позики відповідач підтверджує, що вона ознайомилася на відповідному сайті позикодавця з повною інформацією щодо його послуг.

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 5000,00 грн. на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до п 1.3 Кредитного договору, строк дії кредитної лінії 360 днів, позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю (дата повернення кредиту) 01.05.2025.

Позичальник ОСОБА_1 , укладаючи договір кредитної лінії № 00-9774631 від 16.05.2024 року, була повністю ознайомлена та проінформована про умови надання кредиту, що підтверджується підписанням електронним підписом позичальника шляхом введення одноразового ідентифікатора № 97912, що був направлений на номер телефону, зазначений відповідачем.

16.05.2024 року відповідачем електронним підписом, а саме одноразовим ідентифікатором № 97977, підписаний паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови укладеного кредитного договору.

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (пункт третій частини першої статті 3 ЦК України).

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Судом встановлено, що кредитний договір, про який йдеться у справі, за формою відповідає вимогам законодавства, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису.

Обставини щодо успішної транзакції кредитних коштів у сумі 5000 грн. від ТзОВ «Макс Кредит» відповідачу ОСОБА_1 на її картковий рахунок№ НОМЕР_1 підтверджено інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 18.12.2024 року та реєстром транзакцій згідно переліку, що наведений у додатку №1 .

На виконання ухвали суду від 16.09.2025 року про витребування доказів, 13.11.2025 року АТ «Універсал Банк» надало інформацію про те, що на ім`я ОСОБА_1 в банку було емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 , а також надано виписку по вказаному рахунку за період 16.05.2024 - 21.05.2024, яка містить зарахування 16.05.2024 на суму 5000,00 грн.

Вказані докази є належними та достатніми для висновку про виконання первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит» свого обов`язку щодо надання коштів відповідачу ОСОБА_1 за кредитним договором №00-9774631 від 16.05.2024.

Жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, ОСОБА_1 суду надано не було.

Відповідно до статті 1077 ЦК України, передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За частиною першою статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Як встановлено судом, 25.11.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу №25112024-МК/Ейс, згідно умов якого клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9774631 від 16.05.2024 року, що підтверджується реєстром боржників за указаним договором факторингу від 25.11.2024 року (порядковий № 1090).

Згідно долучених до справи договорів, за якими відступлено право вимоги боргу за вказаним кредитним договором, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, визначили межі, зміст прав, які перейшли до нового кредитора, порядок передачі документів новому кредитору, що підтверджують права вимоги до боржника.

Вказані договори факторингу, що містять підписи уповноважених представників сторін та скріплені печатками, підтверджують належний перехід прав вимоги від ТОВ «Макс кредит» до ТОВ «ФК «Ейс».

Договори факторингу є чинними, оскільки їх дійсність ніким не оспорена, а тому вони підлягають виконанню.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, сторони погодили тип процентної ставки - фіксована.

Пунктом 1.5.1 кредитного договору передбачено, що стандартна процента ставка складає 1,47 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом застосовується у межах строку користування Кредитом, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору.

Згідно розрахунку заборгованості первісного кредитора ТОВ «Макс кредит» в період з 16.05.2024 по 25.11.2024 нараховувались проценти в межах строку дії кредитного договору в загальному розмірі 11821 грн.

Згідно наданої позивачем виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 25.11.2024 року, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за період з 25.11.2024 - 15.05.2025 становить 14321 грн.: 5500 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6321 грн. заборгованості за відсотками; 2500 грн. штрафні санкції.

Позивач додатково проценти не нараховував.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором, щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами.

Відповідач, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, не спростувала розрахунок заборгованості, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження повернення позивачу отриманих в кредит коштів та сплати нарахованих процентів за користування кредитними коштами.

В той же час, згідно згаданої виписки, в суму простроченої заборгованості (тіло кредиту) входить комісія в розмірі 500 грн.

Проте, вимоги позивача про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 500,00 грн. до задоволення не підлягають з огляду на наступне.

Так, пунктом 1.6. договору кредитної лінії від 16.05.2024 року встановлено, що позичальник сплачує комісію за надання кредиту, що складає 500,00 грн.

Однак, позивач не заявляє вимог щодо стягнення комісії за кредитним договором та помилково включив цю суму в тіло кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Крім цього, позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми 2500,00 грн., як суми штрафних санкцій, до задоволення не підлягає.

Так, згідно розділу 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває по даний час.

Згідно вимог ч. 4 ст. 14 ЦК України, особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Зміст і суть відносин між сторонами у цій справі - це виконання позичальником грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки прострочення заборгованості за кредитним договором відбулося у період дії в Україні воєнного стану, відповідач звільнений від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 2500,00 грн. штрафних санкцій є безпідставними.

Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій в розмірі 2500,00 грн. слід відмовити.

Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 11321,00 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 5000,00 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 6321,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає сплаті судовий збір в розмірі 2422,40 грн., сплачений за ставкою 0,8 за подання позову за допомогою підсистеми «Електронний суд».

При подачі позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС» просило стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані суду: договір про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025 року, додаткову угода №7 від 07.04.2025 до договору правничої допомоги з адвокатським бюро «Тараненко та Партнери», акт прийому-передачі наданих послуг з погодженим переліком послуг та їх вартості, а саме складання позовної заяви 2 год. - 5000,00 грн.; вивчення матеріалів справи 2 год. - 1000,00 грн.; підготовка адвокатського запиту 1 год. - 500,00 грн.; підготовка та подача клопотань 1 год. - 500,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок довести неспівмірність заявлених витрат покладається на відповідача.

Відповідач правом подання клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, та доведення їх неспівмірності не скористалась.

Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а й за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3, 5, 9 статті 141 ЦПК, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція відображена в пункті 119 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд враховує характер і складність справи, обсяг виконаної роботи та те, що справа розглянута у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін і належить до справ незначної складності.

Окрім цього, правова позиція ТОВ «ФК «Ейс» була сталою та не зазнавала змін протягом розгляду справи, підготовка та ведення даної справи в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи. Виокремлення адвокатом таких послуг як «вивчення матеріалів справи, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором на рахунок боржника, підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором на рахунок боржника», як самостійних видів адвокатських послуг є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором», а тому визначення оплати за вказані послуги є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих позивачу послуг правничої допомоги.

Отже, оцінюючи зміст обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, розміру гонорару, співмірності послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, неминучості витрат, значенню справи, суд вважає, що гонорар є завищеним, оскільки має відповідати критерію «розумної необхідності» таких витрат, а тому, співмірним буде стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача про стягнення понесених ним під час подачі позову витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст.634, 638, 1054, 1055 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 00-9774631 від 16.05.2024 в розмірі 11321 (одинадцять тисяч триста двадцять одну) грн. 00 коп. та судові витрати по справі, які складаються із судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та правничої допомоги в сумі 3000 (три тисячі) грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», , місцезнаходження: м.Київ, вул.Алматинська, буд.8 оф.310

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Головуючий:П. Ю. БОЙЧУК