Справа № 214/9464/24
У Х В А Л А

про відмову у зупиненні провадження по справі

20 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Авдєєва М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі №214/9464/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа №214/9464/24, провадження №2/214/596/26, за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в якій вона просить суд: визнати ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису №1169 про народження ОСОБА_3 , складеного 18.11.2013 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме: у графі «батько» виключити « ОСОБА_4 » та включити « ОСОБА_1 , громадянин України»; стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача судові витрати у справі.

Пред`явлені вимоги обґрунтовані тим, що у період з 2010 по 2012 рік ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у фактичних шлюбних стосунках, тобто проживали разом як сім`я без офіційної реєстрації шлюбу. У 2012 році їхні стосунки завершилися, проте вони продовжували періодично спілкуватися. У лютому 2013 року ОСОБА_2 дізналась про свою вагітність і повідомила про це ОСОБА_1 , однак останній проігнорував цю новину, що призвело до припинення будь-яких подальших стосунків і спілкування між ними. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 народила хлопчика, якого в органах реєстрації актів цивільного стану зареєстрували як ОСОБА_3 . Оскільки на момент народження дитини ОСОБА_2 не була у шлюбі, а ОСОБА_1 не визнав свого батьківства, відомості про батька дитини було зазначено відповідно до слів матері, на підставі ч.1 ст.135 СК України.

У 2019 році ОСОБА_2 разом із сином поїхала до м. Київ, де відбулася їхня зустріч з ОСОБА_1 , який провів час із сином, спілкувався з ним і надавав матеріальну допомогу на його утримання. Сторони відновили стосунки. Після введення воєнного стану в Україні, на початку березня 2022 року, вони домовилися про виїзд за кордон, однак через призовний вік ОСОБА_1 його не випустили з країни. Наразі ОСОБА_2 разом із сином ОСОБА_5 повернулася до України, і вони проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Вони підтримують зв`язок із відповідачем через месенджери.

З моменту народження дитини ОСОБА_2 сподівалася, що ОСОБА_1 добровільно визнає своє батьківство щодо малолітнього ОСОБА_5 , буде спілкуватися з ним та підтримувати родинні зв`язки. Однак ці сподівання не виправдалися. Відповідач не бажає визнавати себе батьком дитини, не надає матеріальної підтримки та не спілкується з сином. Це змусило ОСОБА_2 звернутися до суду з метою захисту прав та інтересів сина.

Ухвалою суду від 06.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження та призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 09.01.2025 задоволено клопотання позивача про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи; у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України відмовлено.

Листом Медико-генетичного центру «МАМА-ПАПА» ухвалу суду від 09.01.2025 про призначення у справі експертизи залишено без виконання у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.04.2025 апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.01.2025 залишено без задоволення, а ухвалу без змін.

Ухвалою суду від 20.06.2025 задоволено заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Пашко Ю.Е. про допит свідків.

21.10.2025 від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Лященко А.М. через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшли додаткові письмові пояснення.

20.10.2025 відповідач ОСОБА_1 подав клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України у зв`язку з перебуванням на військовій службі, що виключає можливість брати ним участь в судових засіданнях. Зауважив, що обсяг наданих ним доказів (витяг з наказу №25 від 27.01.2025) до цього клопотання та раніше поданих до суду є достатнім і доводить те, що він перебуває у складі ЗСУ та залучений до виконання бойових завдань. За таких обставин вважає, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Ухвалою суду від 26 листопада 2025 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України відмовлено.

Крім того, ухвалою суду від 26 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

29 січня 2026 року відповідач ОСОБА_1 в черговий раз подав клопотання про зупинення провадження у справі на підставі ст.251 ЦПК України у зв`язку з перебуванням на військовій службі, що виключає можливість брати ним участь в судових засіданнях.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Вязанкіна Н.П. подала до суду заяву про розгляду справи без участі та наполягала на задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Лященко А.М. в судове засідання не з`явились, однак подали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності та заперечували проти задоволення клопотання відповідача та зупинення провадження у справі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Макогон І.В. правом на участь в судовому засіданні не скористалась, попередньо подавши через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» заяву про проведення підготовчого судового засідання та розгляд справи по суті за її відсутності. Просила ухвалити рішення на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства України, виклавши свою позицію у письмових поясненнях.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зміст та вимоги клопотання, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду, та передбачити усунення яких неможливо. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Так, згідно із п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Правова позиція з цього приводу висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2022 у справі №456/2541/19 та у подальшому змінам не піддавалась.

Вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. При цьому, сторона процесу має право заявити таке клопотання, але має мотивувати «об`єктивну неможливість розгляду справи».

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє й наразі. Із наданих відповідачем доказів слідує, що ОСОБА_1 прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації до НГУ та перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 з 27.03.2023, має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 30.06.2024.

Відповідно до витягу з наказу №25 від 27.01.2025 «… солдата ОСОБА_1 , помічника гранатометника 1-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 4-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) НОМЕР_3 батальйону оперативного призначення уважати таким, що вибув для виконання бойових завдань з оборони міста Києва до складу управління тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з 27.01.2025 ….».

Предметом спору у цій справі є визнання батьківства ОСОБА_1 щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якого є ОСОБА_2 . Відомості про батька дитини були зазначені на підставі ч.1 ст.135 СК України, оскільки відповідач не визнає своє батьківство в позасудовому порядку. Також позивачем пред`явлено вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Категорія даних спорів є складною одночасно: з точки зору доказування; з процесуального боку; з етичної та психологічної перспективи. При розгляді справ цієї категорії суд повинен перш за все враховувати інтереси дитини, сприяючи їх найповнішому задоволенню, при цьому забезпечуючи розгляд справи в розумні строки.

Так, Верховний Суд у постанові від 05.06.2024 у справі №317/3364/21 зазначив, що передбачений у п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі, яка стосується стягнення аліментів на утримання дитини, повинен корелювати із якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

Застосування формального підходу до вирішення питання про зупинення провадження у справі може мати наслідком порушення права особи на справедливий суд, у тому числі малолітньої особи через її законного представника, елементом якого є реальний та ефективний доступ до правосуддя та розгляд справи протягом розумного строку.

Суд зауважує, що буквальне тлумачення п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України може не відповідати якнайкращим інтересам дитини на гідне утримання, зокрема й тоді, коли позивач ставить питання не тільки про стягнення аліментів, а й про визнання батьківства.

Право дитини на забезпечення її життєдіяльності, створення умов для забезпечення сприятливих умов життя та здоров`я є переважним по відношенню до права особи на особисту участь у судовому засіданні. Вирішуючи клопотання відповідача по суті, суд не заперечує факт перебування ОСОБА_1 на військовій службі, що є документально доведеним, та з об`єктивних причин ускладнює його безпосередню участь в судових засіданнях при розгляді справи.

Разом з тим, суд констатує, що участь у рамках даної справи бере його повноважний представник адвокат Вязанкіна Н.П., яка вступила у справу 06.02.2025 (ордер серії АЕ №1354599 від 06.02.2025), цього ж дня ознайомилась з матеріалами справи (а.с.58-60), а тому обізнана з усіма обставинами справи і вправі висловити від імені свого клієнта позицію по суті заявлених вимог у процесуальний спосіб, визначений ЦПК України, а саме, шляхом подання відзиву або письмових пояснень, додаткових доказів на підтвердження заперечень тощо, адже обсяг її повноважень умовами ордеру не обмежений.

Крім того, перебування відповідача на військовій службі не позбавляє його права на подання заяви про дистанційну участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції тощо, адже у реалізації своїх прав як відповідача, у тому числі через представника, він не обмежений.

До того ж відповідачем не надано доказів того, що за умовами служби він не може брати участь в судових засіданнях дистанційно, постійно та безперервно перебуває на території, на якій ведуться бойові дії (за інформацією з витягу з наказу з 27.01.2025 військову службу він проходить в м. Київ, яке не вважається зоною активних бойових дій), або ж може повідомити лише особисто обставини, що мають значення для справи.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду висновувала у постанові від 12 листопада 2025 року, справа №754/947/22, провадження №14-74цс25, що коли суд вирішує питання щодо зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, в оцінці процесуального обов`язку щодо зупинення провадження йому потрібно враховувати особисту думку сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, яка перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Якщо військовослужбовець наполягає на розгляді справи без його участі чи за участю його представника, то в суду немає підстав для зупинення провадження у справі.

Відмовляючи у клопотанні про зупинення провадження, суд також керується процесуальними нормами, що сприяють дотриманню принципу юридичної визначеності, оскільки сторони мають право очікувати, що ці норми будуть застосовані послідовно та обґрунтовано.

Керуючись ст.ст.210-251, 259-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі №214/9464/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини відмовити.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання судом. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, визначено ст. 353 ЦПК України. У зазначеному переліку відсутня ухвала про відмову в задоволенні клопотання щодо зупинення провадження у справі. Правова позиція з цього питання викладена у постанові Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі №761/12961/13-ц.

Повну ухвалу складено та підписано о 08:50 год. 24 лютого 2026 року.

Суддя О.І. Євтушенко