АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 березня 2026 року

м. Чернівці

справа № 725/8357/25

провадження № 22-ц/822/170/26

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Одинака О. О., Кулянди М. І., Литвинюк І. М.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про продовження строку для подачі відзиву на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернівецького районного суду міста Чернівців від 06 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 05 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернівецького районного суду міста Чернівців від 06 листопада 2025 року.

Вказаною ухвалою суду встановлено строк до 19 січня 2026 року для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

25 лютого 2026 року до Чернівецького апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про продовження процесуального строку для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Клопотання обґрунтоване тим, що ухвала Чернівецького апеляційного суду від 05 січня 2026 року на адресу ОСОБА_1 не надходила, а тому у встановлений судом строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, учасник справи не зміг реалізувати відповідне процесуальне право.

Із матеріалами справи адвокат Хованець А. І., який представляє інтереси ОСОБА_1 ознайомився лише 20 лютого 2026 року

З огляду на викладене, у позивача існували об`єктивні перешкоди у поданні відзиву на апеляційну скаргу в строк, встановлений судом в ухвалі від 05 січня 2026 року.

Колегія суддів вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

Згідно з частиною третьою статті 127 ЦПК України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

У статті 127 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для продовження процесуального строку. Однак суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою обставинам на предмет поважності причин пропуску строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про продовження процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими доказами.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 24 березня 2023 року в справі № 570/2653/21.

Як вбачається з матеріалів справи ухвала суду від 05 січня 2026 року про відкриття апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою направлена ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення 12 січня 2026 року (трек-номер поштового відправлення R46) та була вручена йому 30 січня 2026 року.

За встановлених судом обставин, а саме отримання позивачем ухвали суду про відкриття провадження у цій справі 30 січня 2026 року, представництва його інтересів у суді апеляційної інстанції адвокатом Хованцем А. І., який ознайомився із матеріалами справи 20 лютого 2026 року, а також подачі відзиву на апеляційну скаргу 25 лютого 2026 року, колегія суддів приходить до висновку про поважність причин пропуску строку для подачі відзиву та необхідності продовження відповідного строку, оскільки зазначені обставини об`єктивно ускладнювали можливість вчинення відповідної процесуальної дії, існували протягом строку, який пропущено та підтверджені належними та допустимими доказами.

В аспекті зазначеного суд вважає за доцільне звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі «Walchli v. France», заява № 35787/03, пункт 29 рішення від 26 липня 2007 року; «ТОВ «Фріда» проти України», заява № 24003/07, пункт 33 рішення від 08 грудня 2016 року). Зважаючи на це, вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має виходити з наведених вище відмінностей між поновленням та продовженням процесуальних строків, враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 грудня 2018 року в справі № 904/5995/16.

Керуючись ст. ст. 127, 260, 261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про продовження строку для подачі відзиву на апеляційну скаргу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернівецького районного суду міста Чернівців від 06 листопада 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Судді Чернівецького

апеляційного суду: Олександр ОДИНАК

Мирослава КУЛЯНДА

Ірина ЛИТВИНЮК