Справа №295/2662/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27.02.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючої судді Воробйової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Ходоровської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 115664,86 грн.

Позов обґрунтовано тим, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 02.11.2020 кредитний договір №101, за яким позичальнику видано кредит у сумі 49949,35 грн, 30.03.2021 кредитний договір №, за яким позичальнику видано кредит у сумі 20000 грн; 15.12.2021 кредитний договір №, за яким позичальнику видано кредит у сумі 12200 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.12.2024 склала: по кредитному договору від 02.11.2020 №101 86420,17 грн, з яких: 49949,35 грн заборгованість за кредитом, 36470,82 грн заборгованість процентами; по кредитному договору від 30.03.2021 №- 13662,36 грн, з яких: 9297,95 грн заборгованість за кредитом, 1,34 грн заборгованість процентами, 4363,07 грн заборгованість за комісією; по кредитному договору від 15.12.2021 № 15582,33 грн, з яких: 10108,92 грн заборгованість за кредитом; 1,71 грн заборгованість процентами; 5471,7 грн заборгованість за комісією. Загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 01.12.2024 склала 115664,86 грн. Позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26.03.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у позові представник позивача Киричук Г.М. розгляд справи просить проводити без її участі та вказує, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судові засідання не з`являлась, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Частиною 1 ст.280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась у судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин; не подала відзив, а позивач не висловив заперечень проти заочного вирішення справи, суд дійшов висновку про існування всіх підстав для заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, про що постановлено протокольну ухвалу.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Стосовно складення повного тексту рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, суд бере до уваги висновки щодо визначення дати ухвалення судового рішення Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, наведені у відповідній постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи,30.03.2021 ОСОБА_1 підписала заяву № на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, у якій просила надати їй споживчий кредит у розмірі 20000,00 грн строком дії 24 місяці з дня надання кредитного ліміту, комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, розмір процентної ставки 0,01% (а.с.11).

Відповідно до платіжної інструкції від 30.03.2021 ОСОБА_1 перераховано кошти у сумі 20000,00 грн за договором № від 30.03.2021 (а.с. 47).

Надання ОСОБА_1 кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою з рахунку (а.с. 54 на звороті - 56).

З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № від 30.03.2021 вбачається, що станом на 01.12.2024 (включно) заборгованість відповідача перед позивачем становить 13662,36 грн, з яких: 9297,95 грн заборгованість за кредитом; 1,34 грн заборгованість процентами; 4363,07 грн заборгованість за комісією (а.с.48-49).

Також, 15.12.2021 ОСОБА_1 підписала заяву № на приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб, у якій просила надати споживчий кредит на загальні споживчі цілі у сумі 12200,00 грн на строк 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, розмір процентної ставки 0,01% річних (а.с. 12).

Відповідно до платіжної інструкції від 15.12.2021 ОСОБА_1 перераховано кошти у сумі 12200,00 грн за договором № від 15.12.2021 (а.с. 47 на звороті).

Надання ОСОБА_1 кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою з рахунку (а.с. 56 на звороті - 57).

З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № від 15.12.2021 вбачається, що станом на 01.12.2025 (включно) заборгованість відповідача перед позивачем становить 15582,33 грн, з яких: 10108,92 грн заборгованість за кредитом; 1,71 грн заборгованість процентами; 5471,7 грн заборгованість за комісією (а.с. 50-51).

Також, 02.11.2020 ОСОБА_1 підписала заяву №101 на приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб, у якій просила відкрити на її ім`я поточний рахунок, надати кредитну картку та встановити кредитний ліміт у сумі 30000,00 грн строком дії 12 місяців з дня надання кредитного ліміту. Зі спливом вказаного строку дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на той самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої сторони. Стандартна процента ставка складає 47,88% (а.с. 14).

Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №101 від 02.11.2020, 18.08.2021 кредитний ліміт збільшено до 50000,00 грн (а.с. 48 на звороті).

Користування ОСОБА_1 кредитними коштами підтверджується випискою з рахунку (а.с. 58-72).

Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором №101 від 02.11.2020 вбачається, що станом на 01.12.2024 (включно) заборгованість відповідача перед позивачем становить 86420,17 грн, з яких: 49949,35 грн заборгованість за кредитом; 36470,82 грн заборгованість процентами (а.с. 51 на звороті-54).

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (повідомлення) вих.№КНО-44.2.2/722 від 02.12.2024 з вимогою погасити заборгованість за кредитними договорами в у загальному розмірі 115664,86 грн протягом 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення, що підтверджується копією даної письмової вимоги та списком згуртованих відправлень (рекомендованих листів) (а.с. 44-46).

Оскільки досудова вимога банку про погашення кредитної заборгованості позичальником добровільно задоволена не була, банк звернувся з цим позовом до суду для стягнення наявної кредитної заборгованості.

В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Судом встановлено, що спірні кредитні договори підписані сторонами, які досягли згоди з істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідач на момент укладення договорів не заявляв додаткових вимог щодо умов спірних договорів, а банк надав позичальнику інформацію про умови кредитування, відсоткову ставку, валютні ризики та форми забезпечення кредиту.

Таким чином, кредитні договори від 02.11.2020 №101, від 30.03.2021 № та від 15.12.2021 № укладені у спосіб, визначений чинним законодавством, та матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги АТ «ПУМБ» по стягненню заборгованості за кредитними договорами.

Отже, позовні вимоги банку в частині стягнення із відповідача заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом підлягають задоволенню та до стягнення з відповідача підлягають: по кредитному договору від 02.11.2020 №101 86420,17 грн, з яких: 49949,35 грн заборгованість за кредитом, 36470,82 грн заборгованість процентами; по кредитному договору від 30.03.2021 № 9299,29 грн, з яких: 9297,95 грн заборгованість за кредитом, 1,34 грн заборгованість процентами; по кредитному договору від 15.12.2021 № 10110,63 грн, з яких: 10108,92 грн заборгованість за кредитом; 1,71 грн заборгованість процентами.

Разом з тим, банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та процентів, стягнути й заборгованість за комісією: по кредитному договору від 30.03.2021 № - 4363,07 грн; по кредитному договору від 15.12.2021 № - 5471,7 грн.

Відповідно до частин першої та другої ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 13.07.2022 в справі №363/1834/17 виснувала, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.11.2023 в справі №204/224/21, якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої ст.11, частини п`ятої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Суд звертає увагу, що в кредитних договорах не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також АТ «ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитних договорів, а тому положення кредитних договорів щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», в зв`язку з цим підстав стягувати нараховану позивачем у даній справі заборгованість по комісії не має, отже позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 12, 81, 89, 141, 258, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість: по кредитному договору від 02.11.2020 №101 86420,17 грн, з яких: 49949,35 грн заборгованість за кредитом, 36470,82 грн заборгованість процентами; по кредитному договору від 30.03.2021 № 9299,29 грн, з яких: 9297,95 грн заборгованість за кредитом, 1,34 грн заборгованість процентами; по кредитному договору від 15.12.2021 № 10110,63 грн, з яких: 10108,92 грн заборгованість за кредитом; 1,71 грн заборгованість процентами, а всього стягнути 105830,09 грн.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2216,50 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (м.Київ, вул.Андріївська, 4, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено 05.03.2026.

Суддя Т.А. Воробйова