Справа № 629/595/26
Провадження № 2/629/693/26
У ХВ А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2026 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Солодовник І.С., при секретарі Чередниченко М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лозова Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Щербань Анна Сергіївна до ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Хоміч Артем Анатолійович про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

16.02.2026 р. представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Хоміч А.А. подано клопотання про надання строку для примирення подружжя, в обґрунтування якого вказав, що відповідач не погоджується із висновком позивача щодо нібито неможливості збереження сім`ї та зазначає, що викладені у позові обставини не є достатніми для висновку про остаточний і безповоротний розпад сімейних відносин. Сам по собі факт наявності складних періодів у подружньому житті, тимчасових непорозумінь або емоційної напруги не означає автоматично, що між сторонами вичерпано можливості для відновлення діалогу, узгодження позицій та примирення. Натомість у цій ситуації наявні об`єктивні підстави вважати, що спір має характер сімейного конфлікту, який може бути врегульований шляхом комунікації сторін, повернення до конструктивного обговорення проблемних питань та пошуку взаємоприйнятних рішень без розриву сімейних зв`язків, зокрема в інтересах спільної неповнолітньої дитини. Вказав, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2007 року, тобто шлюбні відносини є тривалими, за цей час сформувалися стійкі сімейні зв`язки, спільний побут і порядок організації сімейного життя, взаємні моральні та майнові зобов`язання, а також спільна відповідальність за виховання спільної дитини, якій також більше десяти років. Протягом спільного життя сторонами приймалися ключові та водночас непрості рішення, пов`язані із сім`єю, побутом та забезпеченням потреб дитини, а також формувалася матеріальна основа сімейного життя. Крім того, зазначив, що у сторін є спільна неповнолітня дитина, для якої стабільність сімейного середовища, збереження повноцінного зв`язку з обома батьками та відсутність поспішних, конфліктних рішень мають істотне значення. Вважає, що за наявності достатнього часу для налагодження комунікації та відновлення взаєморозуміння між сторонами, існує реальна можливість зберегти сім`ю, що позитивно вплине як на психологічний стан дитини, так і на умови її виховання та розвитку. Крім того, саме наявність спільної дитини об`єктивно зумовлює необхідність не лише з`ясування позицій сторін, а й вжиття реальних кроків для врегулювання сімейної ситуації у спосіб, який мінімізує конфліктність та забезпечує дитині передбачуваність і сталість у сімейному житті. Наявні між сторонами непорозуміння, якщо вони мали місце, за своєю природою є такими, що можуть бути врегульовані шляхом спокійної та послідовної комунікації, уточнення взаємних очікувань, відновлення довіри, а також узгодження підходів до ведення сімейного життя і розподілу сімейних ролей. Відповідач зацікавлений у збереженні сім`ї, виявляє готовність до діалогу та примирення. Також зауважив, що в даній ситуації примирення потребує не формального «перепочинку» в межах процесу, а реальної можливості для повноцінного контакту сторін, предметного обговорення причин конфлікту та спільного напрацювання рішень щодо подальшого сімейного життя. На теперішній час позивач перебуває за кордоном, що об`єктивно ускладнює безпосередню комунікацію та унеможливлює швидке, змістовне і повноцінне обговорення питань, які стали предметом спору. Для того, щоб примирення було реальним, а не декларативним, необхідною є, щонайменше, організація особистої зустрічі сторін, у рамках якої можливо обговорити позиції без впливу дистанційного спілкування, а за необхідності залучити сімейну консультацію або медіацію. З огляду на перебування позивача за кордоном, для здійснення таких кроків необхідний час на погодження можливості отримання відпустки або вільного періоду, організацію приїзду в Україну чи домовленість про зустріч в іншому місці, планування витрат часу на дорогу та перебування, а також узгодження супутніх сімейних і побутових питань, зокрема пов`язаних із дитиною. За таких обставин строк для примирення тривалістю саме 6 місяців є об`єктивно обґрунтованим і співмірним із реальними можливостями сторін здійснити практичні кроки до відновлення сімейних відносин. Коротший строк фактично зводив би примирення до формальності, оскільки не забезпечував би часу для організації особистого контакту, стабілізації комунікації та проходження хоча б початкового етапу відновлення взаєморозуміння. На підставі викладеного просить надати сторонам строк для примирення тривалістю 6 місяців, провадження у справі зупинити (а.с. 24-27).

26.02.2026 р. представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Щербань А.С. подано заперечення проти заяви про надання строку на примирення сторін, в обґрунтування якого зазначила, що позивачка категорично заперечує проти надання строку на примирення судом, адже аргументи, що викладені в заяві відповідача не відповідають фактичним обставинам справи та дійсним намірам відповідача, а спрямовані на введення суду в оману щодо характеру відносин між сторонами та, на думку сторони позивача, мають на меті затягування судового процесу. Вказала, що відносини між сторонами суттєво погіршились ще з 2022 року, адже відповідач по справі перший час взагалі фінансово не підтримував та не допомагав ані дитині, ані позивачці, які переїхали до Франції та отримали тимчасовий захист, мотивуючи це тим, що вони отримують допомогу від держави в розмірі 500 євро. В 2023 році позивачка приїздила в Україну і намагалась якось налагодити досить складні та напружені стосунки з чоловіком, але така спроба не була успішною. З того моменту (2023 рік) шлюб між сторонам фактично існував лише формально: вони не цікавляться життям одне одного, не мають спільного бюджету, спільно не проживають, не ведуть спільне господарство. Сторони майже не спілкуються, а всі теми можливих розмов стосуються лише фінансової допомоги для дитини, про яку час від час може просити позивачка. За весь цей час відповідач жодного разу не намагався приїхати до позивачки та дочки, не зважаючи на те, що з початку введення воєнного стану в Україні, він працевлаштований та, за інформацією позивачки, має бронювання на період мобілізації. Ніхто зі сторін не висловлював бажання зустрітись, спробувати відновити сімейні стосунки, чи звернутись за допомогою до сімейного психолога, тощо. Розмови про оформлення розірвання шлюбу між сторонами почались ще два роки тому. Однак, враховуючи, що позивачка не знаходиться в Україні фізично, не мала оригіналу свідоцтва про шлюб, то їй було досить важко самостійно зайнятись питанням розірвання шлюбу, окрім того, відповідач відмовлявся допомогти в цьому процесі. Позивачка жодним чином не обмежує, а навпаки, навіть спонукає дитину частіше спілкуватись з батьком. Донька ОСОБА_3 не відчуває якихось особливо важких душевних та емоційних страждань з приводу розриву стосунків між батьками. Також вказала, що позивачка зустріла інше кохання, чоловіка з яким тривалий час перебуває у серйозних стосунках, з яким донька має теплі відносини. Вони разом з сім`єю партнера проводили новорічні свята та планують почати проживати разом найближчим часом. Вказала, оскільки відбулось фактичне припинення шлюбних та сімейних відносин між сторонами вже дуже тривалий час, протягом якого відповідач не проявляв реального наміру на поновлення сімейних відносин, зважаючи на те, що позивачка давно вирішила для себе, що бажає розірвати шлюб з відповідачем і не допускає можливості збереження шлюбу з відповідачем, тому відсутні підстави для надання сторонам строку для примирення, адже в даному випадку це порушуватиме гарантоване право позивачки за власної волі припинити шлюбні відносини, а також суперечитиме її особистим інтересам. Доводи відповідача про те, що збереження шлюбу відповідатиме інтересам дитини та необхідно для мети спілкування, виховання спільної дитини в даному випадку вважає безпідставними, адже, позивачка жодним чином не обмежує і не перешкоджає спілкуванню відповідача з дочкою, а, також, у випадку спору, питання участі одного з батьків у вихованні дітей може бути вирішено в рамках інших судових проваджень, а тому вказана обставина не може бути основоположною в питанні збереження сім`ї з огляду на незгоду позивачки продовжувати шлюбні відносини. Вважає, що наявність наміру для примирення лише в одного подружжя відповідача, без згоди на це іншого подружжя, не є правовою підставою для надання строку для примирення. Враховуючи фактичні обставини справи, прохання відповідача про надання максимального 6-місячного строку на примирення з позивачкою, більше схоже на затягування судового розгляду даної справи, аніж виражає дійсні прагнення відповідача, тому у задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення тривалістю 6 місяців просила відмовити в повному обсязі (а.с. 66-69).

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Щербань А.С. у судове засідання не з`явилися, у поданих представником позивача запереченнях проти заяви про надання строку на примирення остання просила судове засідання, призначене на 02.03.2026 р. провести без її участі та участі позивача. Під час розгляду заяви відповідача про надання строку для примирення врахувати подані заперечення позивача (а.с. 66-69).

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Хоміч А.А. у судове засідання не з`явилися, відповідачем подано заяву про проведення судового засідання 02.03.2026 р. за його відсутності та відсутності його представника. На задоволенні заяви про надання строку для примирення подружжя наполягали та просили задовольнити, надавши сторонам строк для примирення тривалістю 6 місяців. У разі задоволення заяви провадження у справі зупинити, у разі відмови відкласти розгляд справи на іншу дату (а.с. 63-65).

Дослідивши вказані заяви сторін та матеріали справи, суд приходить до наступного.

З правових позицій, викладених у п. 10 Постанови Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» видно, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Згідно з ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити строк для примирення подружжя, який не може перевищувати шість місяців, крім випадків, передбачених частиною другою статті 111 Сімейного кодексу України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення, крім випадків, передбачених частиною другою статті 111 Сімейного кодексу України.

За таких обставин, враховуючи інтереси подружжя, наявність у сторін неповнолітньої дитини, письмову заяву відповідача про надання строку на примирення для збереження сім`ї, беручи до уваги заперечення позивача, суд вважає, що клопотання відповідача про надання строку для примирення подружжя підлягає частковому задоволенню та надати сторонам строк для примирення на один місяць, який буде достатнім для їхнього примирення, оскільки це не суперечить інтересам сторін, та провадження у справі зупинити до закінчення строку наданого для примирення.

Заперечення позивача проти примирення не можуть бути перешкодою для його встановлення, оскільки відповідач бажає примиритися і має право вжити заходів, спрямованих на це, а суд має право надати такий строк незалежно від бажання позивача, оскільки примирення не суперечить моральним засадам суспільства.

Враховуючи, що відповідач має надію зберегти сім`ю, ту обставину, що у сторін є спільна неповнолітня дитина, суд приходить до висновку, що заява відповідача підлягає частковому задоволенню та вважає необхідним і достатнім надати сторонам у справі строк для примирення тривалістю один місяць.

Керуючись ст. 111 СК України, ч. 7 ст. 240, п. 4 ч. 1 ст. 251, ст.ст. 258-261 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання відповідача ОСОБА_2 , подане його представником адвокатом Хоміч Артемом Анатолійовичем про надання строку для примирення подружжя - задовольнити частково.

Надати сторонам строк для примирення строком на один місяць до 02 квітня 2026 року.

Зупинити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Щербань Анна Сергіївна до ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Хоміч Артем Анатолійович про розірвання шлюбу до закінчення строку наданого для примирення.

Судове засідання у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Щербань Анна Сергіївна до ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Хоміч Артем Анатолійович про розірвання шлюбу відкласти на 02.04.2026 р. на 11-30 годину, у приміщенні Лозівського міськрайонного суду Харківської області, який розташований за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Ярослава Мудрого, буд. 9.

В судове засідання викликати сторони.

Ухвала суду в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання (складення) суддею.

Ухвала в іншій частині остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: І.С. Солодовник