У Х В А Л А

24.02.2026 Справа №607/26346/25 Провадження №2/607/2641/2026

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

за участі сторін:

представника позивача ОСОБА_1 адвокат Дячук С.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Дячук Сніжанни Ігорівни про витребування доказів у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дячук Сніжанна Ігорівна, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі та

У С Т А Н О В И В :

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дячук С.І., до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дячук С.І. у судовому засіданні заявила клопотання про витребування інформації у Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону України ОСОБА_2 , громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01 січня 2013 року по день надання інформації та чи повертався він на територію України.

Частиною третьою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що однією з основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положення частини першої статті 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина п`ята статті 81 ЦПК України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Частинами першої та другої статті 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Водночас, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази (частини перша третя статті 84 ЦПК України).

Слід звернути увагу на те, що приписи статті 84 ЦПК України не обмежують суд в праві витребувати необхідні для розгляду справи докази колом учасників даного судового процесу, тобто суд наділений правом витребувати такі докази також від інших підприємств, установ та організацій, державних та інших органів чи посадових осіб, незалежно від їх участі у справі.

Системний аналіз приписів статей 89, 263, 376 ЦПК України дає можливість для висновку, що, з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на суд покладено обов`язок всебічно та повно з`ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни судового рішення.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов`язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності, проте суд наділяється в тому числі організаційно-розпорядчими повноваженнями, необхідними для здійснення ним функцій органу правосуддя та прийняття законних і обґрунтованих судових актів.

Відповідно до частини десятої статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, також залишити позовну заяву без розгляду.

Беручи до уваги вищезазначене, а також те, що заявник позбавлений можливості самостійно отримати заявлений доказ, суд дійшов до висновку, що вказане клопотання про витребування доказів підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 13, 76, 81, 83, 84, 89, 95, 260 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Дячук Сніжанни Ігорівни про витребування доказів задовольнити.

2. Витребувати у Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України ОСОБА_2 , громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , у період з 01 січня 2013 року по день надання інформації; за наявності інформації про перетин кордону зазначити, коли саме такий перетин відбувся та чи повертався ОСОБА_2 після цього на територію України.

3. Витребуваний доказ надіслати на адресу суду упродовж п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

4. Розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дячук Сніжанна Ігорівна, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі відкласти на 12 год. 50 хв. 23 березня 2026 року.

5. Копію ухвали надіслати Державній прикордонній службі України (місцезнаходження: вул. Володимирська, 26, м. Київ, ).

6. Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 24 лютого 2026 року.

Головуючий суддя Т. І. Якімець