Справа № 519/17/26
Провадження № "Е"4-с/519/44/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 м. Південне

Південний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Лемця С.П.,

секретаря судового засідання Волкової Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Дубінкіна Ю.М. на дії начальника Південного відділу державної виконавчої служби у Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності противоправної та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Південного відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Терещенко Н.В., у якій просить зобов`язати уповноважену посадову особу Південного відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) скасувати постанову про арешт майна від 20.10.2006 у виконавчому провадженні №3966784.

В обґрунтування скарги зазначено, що 03.05.2006 Южним міським судом Одеської області ухвалено рішення по справі №2-35/2006, яким стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальна шкода в розмірі 2117,75 грн, моральна шкода 1000 грн, державне мито 75,75 грн, витрати на юридичну допомогу 650 грн.

Відповідно до довідки ДП "Морський торговельний порт "Південний" № 160 від 01.10.2025 із заробітної плати ОСОБА_1 утримано відшкодування збитків за виконавчим документом № 2-35/06 від 31.08.2006 на загальну суму 9 957, 28 грн.

При проведенні ОСОБА_1 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у Визирській сільській ради Одеського району Одеської області було встановлено наявність обтяження (арешту) 3966784 від 28.10.2006, реєстратор Южненська міська державна нотаріальна контора.

13.12.2025 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Південного відділу ДВС в Одеському районі Одеської області з проханням зняти арешт з його нерухомого майна.

Відповіддю в.о. начальника Південного відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Терещенко Н. № 32405 від 18.12.2025, зазначене обтяження зареєстроване на підставі постанови ДВ-4/1113 від 20.10.2006, яка видана ДВС у м. Южне. Об`єктом обтяження є невизначене майно; все майно; особа, майно/права якої обтяжуються Оваденко В.В. Реєстраційний номер обтяження 3966784.

При перевірці відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 18.12.2025 встановлено відсутність відкритих, завершених або архівних виконавчих проваджень, що перебували на виконанні відділу відносно ОСОБА_1 , та відсутність інформації щодо постанови ДВ-4/1113 від 20.10.2006, видавник ДВС у м. Южне, що не дає можливості встановити причини реєстрації обтяження за № 3966784.

Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 13.01.2026 відкрито провадження у справі за вказаною скаргою та призначене судове засідання.

Відповідно до Закону України №583-ІХ від 26.02.2025 змінено найменування Южного міського суду Одеської області на Південний міський суд Одеської області.

Сторона скаржника в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд скарга за іх відсутності, вимоги скарги підтримують посили задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, з заявами та клопотаннями не зверталася.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.05.2006 Южним міським судом Одеської області ухвалено рішення по справі №2-35/2006, яким стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальна шкода в розмірі 2117,75 грн, моральна шкода 1000 грн, державне мито 75,75 грн, витрати на юридичну допомогу 650 грн (а.с. 11).

Відповідно до довідки ДП "Морський торговельний порт "Південний" № 160 від 01.10.2025 із заробітної плати ОСОБА_1 утримано відшкодування збитків за виконавчим документом № 2-35/06 від 31.08.2006 на загальну суму 9 957, 28 грн (а.с.16).

Рішенням Визирської сільської ради Одеського району Одеської області про відмову в проведені реєстраційних дій було встановлено наявність обтяження (арешту) 3966784 від 28.10.2006, реєстратор Южненська міська державна нотаріальна контора (а.с. 8).

Листом за вих. №32405 від 18.12.2025 Південний ВДВС в Одеському районі ПМУМЮ (м.Одеса) повідомив скаржнику, що обтяження зареєстроване на підставі постанови ДВ-4/1113 від 20.10.2006, яка видана ДВС у м. Южне. Об`єктом обтяження є невизначене майно; все майно; особа, майно/права якої обтяжуються ОСОБА_1 . Реєстраційний номер обтяження 3966784.

Крім того, при перевірці відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 18.12.2025 встановлено відсутність відкритих, завершених або архівних виконавчих проваджень, що перебували на виконанні відділу відносно ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, -і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням принципів верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Частиною 1 стаття 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до статей 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Частинами четвертою, п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Між тим, матеріалами справи станом на 18.12.2025 встановлено відсутність відкритих, завершених або архівних виконавчих проваджень, що перебували на виконанні відділу відносно ОСОБА_1 .

У зв`язку із бездіяльністю Південного відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), порушенням приписів Закону України «Про виконавче провадження», після виконання виконавчого провадження не було знято арешти з майна, що порушує права ОСОБА_1 ..

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У п. 3.28. постанови Верховного Суду від 14 серпня 2023 року по cправі № 927/322/14 визначено, що наявність протягом тривалого часу (в даному випадку майже 20 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності (закінчення) виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №2/0301/806/11

Згідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У відповідності до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги ОСОБА_1 та її задоволення в повному обсязі.

У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.447-452 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дубінкіна Ю.М. на дії начальника Південного відділу державної виконавчої служби у Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Південного ВДВС в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терещенко Наталії Вячеславівни, що полягає у не знятті арешту, накладеного на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , на підставі постанови серія та номер: ДВ-4/1113 від 20.10.2006 виданою ДВС у м. Южне.

Зобов`язати уповноважену посадову особу Південного ВДВС в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з усього нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , який накладений постановою ДВ-4/1113 від 20.10.2006, яка видана ДВС у м. Южне, реєстраційний номер обтяження 3966784.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 05.03.2026.

Суддя Сергій ЛЕМЕЦЬ