ПОСТАНОВА

Іменем України

09 березня 2026 року м. Кропивницький

справа № 398/6222/24

провадження № 22-ц/4809/475/26

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі - Зайченко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 березня 2025 року (суддя Москалик В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Перша Олександрійська державна нотаріальна контора Кіровоградської області про визнання права власності на суму недоотриманої пенсії, що залишилася після смерті чоловіка, та стягнення суми недоотриманої пенсії,-

встановив:

У листопаді 2024 ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючий його тим, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію по втраті годувальника - чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_2 отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Вказала, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі № 340/703/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати пенсію ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 27 січня 2021 року № 382/1 та виплатити додаткові кошти.

05 червня 2023 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про виплату недоодержаної ОСОБА_2 за життя пенсії, яка нарахована на підставі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі № 340/703/21.

Листом від 14 червня 2023 року № 1100-0504-8/28738 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило її про те, що на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі № 340/703/21 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 та нараховано суму доплати у розмірі 228 537,56 грн за період

із 01 травня 2019 року до 31 липня 2021 року, але підстав для виплати їй нарахованої суми коштів немає.

05 січня 2024 року вона звернулася до адміністративного суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 340/703/21, але постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2024 року скасовано ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 січня 2024 року та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено з тих підстав, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонеру з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з їх смертю, виплачуються згідно зі статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач зазначила, що у червні 2023 року вона звернулася до Першої Олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги за законом щодо майна померлого ОСОБА_2 .

На запит нотаріуса відповідач повідомив, що пенсія по місяць смерті

ОСОБА_2 була перерахована ОСОБА_1 , а суми пенсії, які підлягають виплаті в порядку статті 61 Закону № 2262-ХІІ, не включаються до складу спадщини, у зв`язку з чим свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію нотаріус їй не видав.

Посилаючись на те, що вона є членом сім`ї померлого ОСОБА_2 , а тому має право на одержання недоотриманої ним пенсії за рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі № 340/703/21, з урахування заяви про зменшення/збільшення позовних вимог від 04 березня 2025 року, позивач просила:

визнати за нею право власності на недоотриману пенсію, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , згідно з рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі № 340/703/21 у розмірі 228 537,56 грн;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на її користь недоотриману пенсію після смерті ОСОБА_2 , згідно з рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі № 340/703/21 у розмірі 228 537,56 грн.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 14 березня 2025 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено з Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію після смерті ОСОБА_2 , згідно з рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі № 340/703/21 у розмірі 228 537,56 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у завдоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що недоотримана пенсія - це сума пенсії, що належала пенсіонерові та залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю. Правове регулювання питання виплати недоотриманої пенсії міститься в ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Нормами ст. 61 цього Закону передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Згідно із п. 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, з звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначаються пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера. Отже, позивачем не надано доказів того, що нею в порядку спадкування набуто право на отримання грошових виплат (пенсійних виплат), нарахованих але не виплачених за життя ОСОБА_2 . Відтак, підстави для стягнення коштів відсутні. Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Вищевказаний Закон не передбачає права спадкування коштів.

Зміст статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.

Крім того, на думку апелянта, справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, як така, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 12 серпня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задоволено частково. Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 березня 2025 року скасовано, а провадження у справі закрито. Роз`яснено ОСОБА_1 її право на звернення до адміністративного суду за вирішенням спору.

Постановою Верховного Суду від 12 листопада 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Кропивницького апеляційного суду від 12 серпня 2025 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 17.10.1970 ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_2 отримував пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 у справі № 340/703/21 за позовом ОСОБА_2 до ГУ Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, яке набрало законної сили 25.06.2021, зобов`язано ГУ Пенсійного фонду України у Кіровоградській області перерахувати пенсію ОСОБА_2 за період з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 27.01.2021 № 382/1 та виплатити додаткові кошти. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині перерахунку та виплати пенсії за квітень 2019 року.

Зазначеним рішенням встановлено, що з 1994 року ОСОБА_2 перебуває на обліку Управління як пенсіонер по лінії Міністерства оборони України та отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 30.05.2023 складено відповідний актовий запис № 722 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

05.06.2023 ОСОБА_1 звернулася до ГУ Пенсійного фонду України у Кіровоградській із заявою про виплату їй пенсії, на яку мав право, але не отримав її померлий чоловік ОСОБА_2

14.06.2023 ГУ Пенсійного фонду України у Кіровоградській області надало ОСОБА_1 відповідь за № 1100-0504-8/28738, в якій зазначено про відсутність підстав для виплат їй 228 537,56 грн, нарахованих Головним управлінням внаслідок перерахунку пенсії ОСОБА_2 за період з 01.05.2019 до 31.07.2021 на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 у справі № 340/703/21 так, як зазначене рішення ухвалене на користь ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 не є стороною у справі, провадження в якій здійснювалося за нормами КАС України, що стосується категорії справ щодо відносин між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень за право, яке нерозривно пов`язане з фізичною особою та не має відношення до інших осіб.

Встановивши дані обставини справи, суд дійшов висновку про те, що у ГУ Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не було законних підстав для відмови ОСОБА_1 у виплаті донарахованих відповідачем на виконання рішення адміністративного суду сум пенсії ОСОБА_2 за період з 01.05.2019 до 31.07.2021 у розмірі 228 537,56 грн та стягнув вказану суму з відповідача на користь ОСОБА_2 .

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі -Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Частинами другою та третьою статті 61 Закону № 2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.

Враховуючи те, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі № 340/703/21 зобов`язано ГУ ПФУ у Кіровоградській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії з 01 квітня 2019 року, однак суми пенсії, що належали спадкодавцю позивача залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 успадкувала належні її спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, а тому заявлена ним вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача права на спадкування є безпідставним, оскільки спірні суми були нараховані спадкодавцю на виконання судового рішення та належали йому на момент відкриття спадщини, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України підлягають передачі членам сім`ї, а у разі їх неотримання - входять до складу спадщини.

Помилковими є доводи апеляційної скарги про виключне застосування статті 61 Закону № 2262-ХІІ, оскільки наведена норма регулює порядок виплати недоодержаних сум членам сім`ї у шестимісячний строк, однак не містить заборони на спадкування таких сум у разі їх невиплати та незвернення визначених осіб.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки у них підтверджено спеціальний порядок виплати, але не заперечено можливість переходу права на одержання нарахованих і невиплачених сум у порядку спадкування.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич