№ провадження 2/646/326/2026
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2026 року м.Харків
Основ`янський районний суд міста Харкова у складі: головуючого - судді Демченко І.М. за участю секретаря Разєнкової Т.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області про позбавлення батьківських прав,
за участю представника позивача Савіна О.С.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та фактично одразу після її народження він припинив спілкуватися з позивачкою та донькою, відповідач не приймає участі у її вихованні, взагалі не цікавиться її розвитком, станом здоров`я, навчанням, повністю ухилившись від виконання батьківських обов`язків.
Ухвалою судді Демченко І.М. від 08.12.2025 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Цією ж ухвалою суду орган опіки та піклування Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області зобов`язано подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
02.01.2026 на адресу суду від Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області надійшов письмовий висновок щодо розв`язання спору та заява про розгляд справи без участі представника сільської ради.
Ухвалою суду від 09.01.2026 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не надав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України), що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду від 13.05.2024 у справі № 755/4829/23 (61-73 св 24).
Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, що відповідає правовій позиції Верховного Суду у справі № 911/3142/12 від 18.03.2021, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.
Крім того, судом додатково з метою реалізації відповідачем своїх прав, враховуючи, що його зареєстроване місце проживання знаходиться на території активних бойових дій, виклик здійснено в порядку ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та процесуальні документи направлені за адресою місця реєстрації відповідача як внутрішньо переміщеної особи, яка міститься в Єдиній інформаційній системі соціальної сфери.
Статтею 281 ЦПК України визначено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи.
На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши думку органу опіки та піклування, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.
Встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з довідкою відділу ЦНАП Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області за №3132 від 11.11.2025 малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає разом з матір`ю, вітчимом, братом та сестрою за адресою: АДРЕСА_1 .
За інформацією ФОП ОСОБА_5 , яка здійснює діяльність у сфері загальної практики-сімейної медицини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 2018 року спостерігається на обліку сімейного лікаря, дитина постійно проживає разом з матір`ю, батько у вихованні дитини участі не приймає.
Довідками Комунального закладу «Бугаївський ліцей Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області» підтверджено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дійсно виховувалася з 12.03.2019 по 29.08.2020 у дошкільному підрозділі КЗ «Бугаївський ліцей Ізюмської районної ради Харківської області». Батько ОСОБА_2 контакту із закладом, де навчалася та виховувалася дитина, не підтримував, із вихователями не спілкувався, не приймав участі в житті дитини. Дівчинку до закладу приводила і забирала мати. Крім того, відповідач не приймає участі і у шкільному житті дитини: контакту зі школою не підтримує, успішністю доньки не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує.
Відповідач у справі ОСОБА_2 від народження доньки проживає окремо від неї, не цікавиться її розвитком та життям, не підтримує з нею зв`язок, не допомагає їй матеріально.
Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини згідно зі ст. 164 Сімейного Кодексу України, є підставою позбавлення батьківських прав.
Статтею 150 Сімейного Кодексу України встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування.
З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, складеного Куньєвською сільською радою Куп`янського району Харківської області за вих № 02-01-22/4 від 02.01.2026, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 2015 року проживає окремо від доньки, займається виключно своїм життям, взагалі не цікавиться долею дитини, не виявляє жодного бажання займатися її вихованням та у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Більше десяти років ОСОБА_1 самостійно займається вихованням та матеріальним забезпеченням доньки, батько не вітає її зі святами, днем народження, не цікавиться станом її здоров`я, жодної допомоги не надає.
Таким чином, обставини справи свідчать про те, що окреме проживання дитини від батька не було домовленістю у родинному колі, а викликано негативною поведінкою відповідача, відсутністю належного піклування та турботи як про матір, так і про сім`ю в цілому. З 2015 року позивач з донькою проживає окремо від відповідача, за весь цей час він не виявляє інтересів до дитини, не бажає її виховувати, дбати про захист її інтересів, сприяти фізичному, духовному розвитку, забезпечувати матеріально та стати справжньою підтримкою, особливо у період повномасштабної війни та соціальної вразливості неповнолітньої.
Відповідач за весь цей час, починаючи з 2015 року, не поцікавився долею дитиною та її потребами.
З викладеного вбачається, що відповідач тривалий час не проявляє до доньки жодної батьківської любові та турботи, не спілкується з нею, не цікавиться її долею, станом здоров`я, бажаннями та потребами і, як наслідок, не має тісного психологічного зв`язку з нею.
Як встановлено із висновку Куньєвської сільської ради Куп`янського району Харківської області позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки відповідатиме інтересам дитини, оскільки ОСОБА_2 свідомо самоухилився від виконання своїх обов`язків.
Суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 , маючи всі необхідні умови для реалізації свого права і виконання обов`язку щодо належного виховання дитини, без поважних причин ухиляється від їх виконання, свідомо нехтує ними.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Незалежно від місця проживання та роду занять відповідача, він зобов`язаний постійно приймати участь у вихованні та утриманні своєї дитини. Суд зазначає, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; недостатнє спілкування з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьківських прав.
Вищевикладені обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням доньки, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Докази щодо спростування таких обставин в матеріалах справи відсутні.
З урахуванням викладеного, суд погоджується з висновком Куньєвської сільської ради Куп`янського району Харківської області, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7 , відповідатиме інтересам дитини.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо своєї доньки, не піклується про неї на протязі десяти років, а отже не має тісного психологічного зв`язку з нею, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
За положеннями частини третьої статті 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Керуючись ст. ст. 2, 23, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, п.2 ч.1 ст.164, 166 Сімейного Кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області про позбавлення батьківських прав, задовольнити.
Позбавити громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати з громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 03.12.2025 і до досягнення дитиною повноліття.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 25.02.2026.

Головуючий І.М.Демченко