Справа 2н-341/12
Провадження 2-с/524/50/26
УХВАЛА

про повернення заяви про скасування судового наказу

24 лютого 2026 року м. Кременчук

Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Колеснікова О.М., розглянувши заяву Качури Семена Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 про скасування судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії,

встановила:

21.03.2012 суддею Автозаводського районного суду м. Кременчука Кривич Ж.О. було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.11.2010 року по 31.01.2012 року, яка станом на 01.02.2012 року становить 3453,78 грн., нараховану суму встановленого індекса інфляції за період з 01.11.2010 року по 31.01.2012 року в розмірі 80,01 грн, 3% річних від простроченої суми за період з 01.11.2010 року по 31.01.2012 року у розмірі 59,65 грн, судовий збір у розмірі 107,30 грн.

20.02.2026 до суду надійшла заява Качури С. О., подана в інтересах боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу. Звертаючись до суду з заявою про скасування судового наказу, представник боржника вказав, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.01.2021 у справі №524/5790/21 було частково задоволено позов АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу та стягнуто борг за надані послуги з теплопостачання в межах строку позовної давності за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року. Борг за рішенням суду боржником погашено в повному обсязі.

За ч.1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що судовий наказ надсилався боржнику за зареєстрованою адресою місця її проживання: АДРЕСА_1 . Таку ж адресу представник боржника зазначив у своїй заяві про скасування судового наказу як адресу місця проживання. Проте, конверт повернувся до суду 04.04.2012 із позначкою «за закінченням терміну зберігання».

За загальним правилом повернення надісланої кореспонденції до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування позивача, а також не може беззаперечно свідчити про його відмову від одержання кореспонденції чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду.

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом із бланком повідомлення про вручення повертався за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Отже, у разі якщо судове рішення направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Таким чином, сам лише факт неотримання боржником поштової кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав копію судового наказу за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на подачу заяви про скасування судового наказу, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції. Суд вживав достатніх заходів для вручення копії судового наказу, передбачених нормами ЦПК України в редакції, що діяла на час його винесення, зокрема надсилав її засобами поштового зв`язку на адресу боржника.

Європейський суд з прав людини наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 року, пункти 5152).

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року, пункт 41).

Аналізуючи матеріали справи, суд звертає увагу, що судовий наказ було винесено суддею в 2012 році і його скасування у 2026 році не буде у повній мірі відповідати принципу правової визначеності. Крім того, у своїй заяві представник боржника вказує, що боржнику було відомо про наявність у неї заборгованості перед АТ «Полтаваобленерго».

За таких обставин суддя не знаходить підстав для поновлення боржнику строку на подачу заяви про скасування судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Оскільки суд за заявою боржника не знаходить підстав для поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу,вона підлягає поверненню

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 170, 171 ЦПК України,

ухвалила:

Заяву ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_1 про скасування судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О. М. Колеснікова