25 лютого 2026 року м. Харків
Слобідський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Ященко С.О.,
за участю секретаря судового засідання Чабанової А.В.,
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 14.11.2024 року, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 13.03.2025 року, вказану позовну заяву направлено до Комінтернівського районного суду м. Харкова за підсудністю.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.03.2025 року справу передано на розгляд до Червонозаводського районного суду м. Харкова за підсудністю.
Постановою Харківського апеляційного суду від 03.12.2025 року ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.03.2025 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Слобідського районного суду м. Харкова.
Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 30.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.
У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі. Також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.
З копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 491194 встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3-ї групи.
З копії посвідчення серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Згідно безкоштовного запиту Міністерства юстиції України з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 29.03.2021 року зареєстрований як фізична особа-підприємець із видами діяльності: 62.02. Консультування з питань інформатизації (основний), 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем, 63.11 оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність, 63.12 веб-портали, 63.91 діяльність інформаційних агентств, 69.33 надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у. 64.19 інші види грошового посередництва, 64.99 надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у, 66.19 інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення 73.11 рекламні агентства, 73.12 посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації. 31.05.2021 року припинено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .
За пошуком з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 27.07.2023 року зареєстрований як фізична особа-підприємець та 07.08.2023 року припинено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .
Таким чином, між сторонами виникли правовідносини щодо отримання грошових коштів без належної правової підстави, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України.
Згідно ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути безпідставно набуте майно в натурі.
У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Частинами 1- 4 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами ч. 1ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, відомості про існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будь-яких договірних/позадоговірних відносин, на підставі яких у ОСОБА_1 виник обов`язок щодо сплати цих коштів, в матеріалах справи відсутні.
Зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми ст. 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала.
Із цього моменту виникає передбачений ч. 2 ст. 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми (Постанова ВП ВС від 7 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22).
Позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення інфляційні втрати за період з травня 2021 року по жовтень 2024 року в розмірі 5755,59 грн., та 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 07.05.2021 року по 31.10.2024 року в розмірі 1172,12 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зауважує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння йому відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, та з чого він виходить при розрахунку розміру відшкодування. З огляду на викладене, підстави для стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 5600,50 грн. відсутні.
В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач згідно Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 12,81,141,247,263-265, 273, 280-283 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем або третьою особою в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складено 25.02.2026 року.

Суддя С. О. Ященко