Провадження № 2/761/5608/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Пономаренко Н.В., розглянувши заяву про відвід головуючого судді Пономаренко Н.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, Шевченківська окружна прокуратура міста Києва, про відшкодування шкоди завданої незаконними рішенням, діями чи бездіяльністю органів державної влади, -

в с т а н о в и в :

листопаді 2025 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, Шевченківська окружна прокуратура міста Києва, про відшкодування шкоди завданої незаконними рішенням, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

13.01.2026 року до суду надійшла заява позивачки ОСОБА_1 , (Вхід №2658) яка підписана ОСОБА_2 , яка вважає себе представником позивачки на підставі ст. 172 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Разом з тим, оскільки заяви про відвід надійшла до суду 13.01.2026, однак передано головуючому судді лише - 03.02.2026, а судове засідання у даній справи було призначено на 05.02.2026, тому вказаний відвід факти був заявлений пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, тому у відповідності до абз. 2 ч.3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Так, відповідно до положень ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Враховуючи положення ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України якою, передбачено, що представник у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи.

Стаття 175 ч.2 ЦПК України передбачає, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

При цьому в силу припису частини п`ятої статті 174 ЦПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що особи, які наділені правом на звернення до суду, поділяються на дві групи:

- особи, які звертаються до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів й, відповідно, мають як матеріально-правову, так і процесуальну заінтересованість у конкретному результаті розгляду справи, займають процесуальне становище позивача, та

- особи, які звертаються до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, заінтересованість яких носить суто процесуальний характер й процесуальне становище яких, за загальним правилом, є відмінним від процесуального становища позивача.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10.05.2023 р. у справі справа № 210/1042/22.

Обов`язок повнолітніх дітей піклуватись про своїх непрацездатних батьків закріплено статтею 51 Конституції України, яка знайшла своє відображення і у Сімейному кодексі України (стаття 172).

Зокрема частиною другою згаданої статті Сімейного кодексу України передбачено, що повнолітні дочка, син мають право звернутися за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків як їх законні представники, без спеціальних на те повноважень.

Повнолітні дочка, син можуть бути законним представником в суді для захисту прав, свобод та інтересів непрацездатних фізичних осіб (батьків).

Як вбачається з поданої заяви про відвід судді, то вона підписана саме ОСОБА_2 від імені матері ОСОБА_1 , та зазначено, що вона є законним представником матері на підставі ст. 172 СК України та подала її до суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного у справі № 318/623/19 від 07 листопада 2022 року про те, що норма частини другої статті 172 СК України щодо права дочки, сина захищати своїх батьків без спеціальних на те повноважень є спеціальною процесуальною нормою, так як змістовно відрізняється від офіційно-функціонального представництва (статті 56, 57 ЦПК України). Норма частини другої статті 172 СК України врегульовує сімейні відносини з притаманним їм особисто-довірчим характером, які за своїм змістом та суб`єктним складом дещо подібні до процесуальних відносин законного представництва (стаття 59 ЦПК України), але не тотожні. Так, стаття 59 ЦПК України містить перелік осіб, які виступають у процесі законними представниками, їх перелік не є вичерпним, проте вичерпним є перелік осіб, яких можуть представляти законні представники і до цього переліку не входять непрацездатні, немічні батьки, які потребують захисту дітей. Верховний Суд виходить із того, що хоча непрацездатні, немічні батьки de jur e не позбавлені цивільної процесуальної дієздатності, але defacto вони не здатні особисто здійснювати цивільні процесуальні права і виконувати цивільні процесуальні обов`язки в силу обставин перебування у стані непрацездатності чи немічності. При цьому такий стан батьків підлягає доказуванню у кожному конкретному випадку звернення до суду на підставі частини другої статті 172 СК України.

До матеріалів заяви про відвід ОСОБА_2 не долучено доказів на підтвердження обставин визначений у ч. 2 ст. 172 СК України для встановлення законного представництва мами.

В свою чергу, відповідно до п.1 ч.4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Окрім того, згідно ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Відтак, оскільки подану заяву про відвід головуючого судді від імені ОСОБА_1 подано і підписано особою, яка не має повноважень на ведення справи, а саме її дочкою ОСОБА_2 без відповідного обґрунтування та надання підтверджень для можливості подання зазначено заяви на підставі ст.172 СК України та без відповідних надання підтверджень представництва згідно ст. 62 ЦПК України, суд дійшов висновку про необхідність повернення вказаної заяви про відвід головуючого судді у даній справі, особі яка її подала - ОСОБА_2., без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 36, 38-40, 182, 183, 185, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

у х в а л и в :

Заяву про відвід головуючого судді Пономаренко Н.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, Шевченківська окружна прокуратура міста Києва, про відшкодування шкоди завданої незаконними рішенням, діями чи бездіяльністю органів державної влади, повернути ОСОБА_2 без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: