У Х В А Л А

23.02.2026 Справа №676/8842/25 Провадження №2/607/2670/2026

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

без участі сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту та

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 36 360 грн.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2025 року матеріали цивільної справи № 676/8842/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту направлено за підсудністю до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 грудня 2025 року визначено головуючого суддю (суддю-доповідача): Якімця Т.І.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 грудня 2025 року цивільну справу №676/8842/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту прийнято до свого провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

28 січня 2026 року від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з військовою службою у лавах Збройних Сил України. ОСОБА_1 зазначив, що він не зможе взяти участь у судовому засіданні через те, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та бере безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Позивач у судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час проведення розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час проведення розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись з клопотанням про зупинення провадження у справі, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

Відповідно до посвідчення офіцера серія НОМЕР_2 від 12 листопада 2019 року, ОСОБА_1 29 липня 2023 року призначений офіцером штабу дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 № 115 від 16 січня 2026 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 17 січня 2020 року по теперішній час.

У довідці військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 302 від 29 жовтня 2025 року вказано, що ОСОБА_1 перебував у службовому відрядженні до військової частини НОМЕР_3 до угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 № 144 від 27 лютого 2025 року ОСОБА_1 дійсно брав та по теперішній час бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час. Також, в Україні з 24 лютого 2022 року проводиться загальна мобілізація, після оприлюднення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яка неодноразово продовжувалася та триває по цей час.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (перше речення пункту 1 статті 6).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див., зокрема, п. 29 рішення у справі «Папазова та інші проти України» від 15 березня 2012 року (заяви №№ 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07), п. 43 рішення у справі «Фрідлендер проти Франції» /Frydlender v. France [ВП] від 27 червня 2000 року (заява № 30979/96).

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду, та передбачити усунення яких неможливо. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи (див., пункт 33 постанови Верховного Суду від 27 лютого 2023 року, справа № 380/7845/21).

Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України може бути застосована судами при вирішенні питання про зупинення провадження у справі лише у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Такий висновок суду кореспондує з правовою позицією, наведеною у пункті 55 постанови Верховного Суду від 27 лютого 2023 року (справа № 380/7845/21).

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що за нинішньої редакції пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України в суду є обов`язок, а не право зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Тож норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, яка встановлює обов`язок суду зупинити провадження, є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (стаття 65 Конституції України) об`єктивно позбавлені можливості брати активну участь у судовому процесі, захищати свої права, свободи та інтереси. За таких умов розсуд суду є доволі обмеженим у тому, щоб не застосовувати таке обов`язкове зупинення провадження у судовій справі. Виняток для суду з наведеного правила складає ситуація, коли дотримання приписів статті 251 ЦПК України вступає у суперечність із загальними засадами цивільного процесуального законодавства, як-от верховенство права, елементом якого є право на доступ до суду, та, у другу чергу, диспозитивність цивільного процесу. Отже, під час застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суди мають забезпечити дотримання, зокрема, основних засад (принципів) цивільного судочинства. Принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства (статті 12, 13 ЦПК України) надають учасникам справи право вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами. Водночас обов`язок суду зупинити провадження не повинен тлумачитися всупереч волі та інтересам військовослужбовця як учасника цивільного процесу. Тож застосовувати пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України не можна тоді, коли це безпосередньо суперечить інтересам військовослужбовця, який звернувся до суду як позивач та вимагає судового захисту його прав, свобод та/або інтересів, а так само військовослужбовця як відповідача чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, який прагне продовження розгляду справи по суті за його відсутності. Тобто ключовим під час вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України є саме воля військовослужбовця як сторони чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору (пункти 96 103 постанови від 12 листопада 2025 року, справа № 754/947/22).

Отже, зі змісту статей 251, 253 ЦПК України вбачається обов`язок суду зупинити провадження.

За таких обставин, звертаючи увагу на імперативні приписи процесуального законодавства, беручи до уваги ту обставину, що відповідач перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України, суд вважає за необхідне зупинити провадження у цивільній справі № 607/8842/25 до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Відтак, суд вважає, що клопотання відповідача про зупинення провадження у справі підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 251, 253, 258 261, 353 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити.

2. Провадження у цивільній справі № 676/8842/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту зупинити до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

3. Зобов`язати відповідача ОСОБА_1 , в разі усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі, негайно повідомити про це суд для вирішення питання про поновлення провадження.

4. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud.

5. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали суду.

8. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 23 лютого 2026 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , адреса місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Т. І. Якімець