г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4909/25
Номер провадження 2/213/144/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді - Мазуренка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Гусарової О.С.,

за відсутності сторін,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 серпня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір №5063356, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4 000,00 грн зі сплатою процентів за ставкою 0,01% та 5% в день. Відповідачка не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитом не сплачує,у зв`язку із чим утворилася заборгованість.

Крім того, 03 вересня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір №100886901, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4 900,00 грн зі сплатою процентів за ставкою 1,25% та 5% в день. Відповідачка не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитом не сплачує, у зв`язку із чим утворилася заборгованість.

15 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 15/12-2021-22, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами, зокрема за договором № 5063356.

17 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 17/12-2021-62, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами, зокрема за договором № 100886901.

ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», у свою чергу, уклало договір № 10-01/2023, згідно з умовами якого відступило позивачу право вимоги до боржників, зокрема до відповідача за договорами № 5063356, № 100886901.

Просить стягнути з відповідачки заборгованість за договорами у загальному розмірі 57 235,13 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просить розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, зокрема шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, причини неявки не повідомила, відзив не подала. Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України.

01 жовтня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

15 серпня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про споживчий кредит №5063356. Сума кредиту становить 4 000,00 грн, строк 30 днів, проценти: 12,00 грн, які нараховується за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідачка ознайомилася з умовами договору та погодилася з ними.

Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.3.1.1 договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Зокрема для продовження строку кредитування на 3 дні позичальник повинен сплатити комісію у розмірі 3% від поточного залишку кредиту, на 7 днів 5 %, на 15 днів 10 %. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною п.1.5.2 договору.

Згідно з п. 2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6 договору.

У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Позивач надав відповідачці кредитні кошти, що підтверджується наданою квитанцією.

Таким чином, кредитодавцем виконано умови договору з надання кредитних коштів.

Відповідачка умови договору з повернення кредиту та сплати процентів не виконала.

Відповідно до розрахунків ТОВ «МІЛОАН» станом на 28 листопада 2021 року заборгованість відповідачки за договором №5063356 становить 14 374,40 грн: 3 600,00 грн тіло кредиту, 10 774,40 грн проценти.

03 вересня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про споживчий кредит №100886901. Сума кредиту становить 4 900,00 грн, строк 18 днів, проценти: 1 102,50 грн, які нараховується за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, комісія за надання кредиту 490,00 грн, що становить 10 % від суми кредиту. Відповідачка ознайомилася з умовами договору та погодилася з ними.

Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6 договору.

У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Позивач надав відповідачці кредитні кошти, що підтверджується наданою квитанцією.

Таким чином, кредитодавцем виконано умови договору з надання кредитних коштів.

Відповідачка умови договору з повернення кредиту та сплати процентів і комісії не виконала.

Відповідно до розрахунків ТОВ «МІЛОАН» станом на 27 листопада 2021 року заборгованість відповідача за договором № 100886901 становить 14 020,98 грн: 4 655,00 грн тіло кредиту, 8 875,98 грн проценти, 490,00 грн комісія за надання кредиту.

15 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ « ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема за договором №5063356 (номер запису в реєстрі боржників 3118).

ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за період з 15 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року включно здійснило нарахування процентів за договором №5063356 у розмірі 12 780,00 грн.

17 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема за договором №100886901 (номер запису в реєстрі боржників 763).

ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за період з 17 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року включно здійснило нарахування процентів за договором №100886901 у розмірі 16 059,75 грн.

10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги до боржників, у тому числі до відповідача за договорами №5063356 (номер запису в реєстрі боржників 49457; розмір заборгованості на момент відступлення права вимоги за договором становить 27 154,40 грн); №100886901 (номер запису в реєстрі боржників 43786; розмір заборгованості на момент відступлення права вимоги за договором становить 30 080,73 грн).

Після набуття позивачем права вимоги до відповідача нарахування відсотків за договорами не здійснювалося.

Наявність та розмір заборгованості відповідачем не спростовані.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановлено, що сторонами кредитних договорів визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх нарахування, реальна річна процентна ставка у відповідності до розміру застосованих відсотків.

Також встановлено, що кредитні договори між сторонами укладено у формі електронного документу та підписано відповідачкою електронним підписом.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до положень статті 11 зазначеного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень 12 Закону України «Про електронну комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII законодавець залишив за кредитодавцем можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів.

Встановлено, що відповідачка не виконала зобов`язання за договорами, вчасно отримані в кредит кошти не повернула, відсотки за користування такими коштами та комісію не сплатила, заборгованість не погашена.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

На підставі договорів факторингу від 15 грудня 2021 року та 17 грудня 2021 року, а також договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року позивач набув права вимоги до відповідачки за договорами № 5063356 та № 100886901.

Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачкою кредитних договорів з первісними кредиторами, порушення нею взятих на себе зобов`язань, набуття позивачем права вимоги до відповідачки за цими договорами.

Відповідачкою порушувалися умови договорів, кошти на повернення кредитів не сплачувалися, що призвело до виникнення заборгованості.

Відповідачкою наявність заборгованості за кредитами не спростовано, виписки з особового рахунку та свого контррозрахунку не надано.

При визначенні розміру заборгованості суд бере до уваги надані позивачем розрахунки заборгованості первісних кредиторів, який містять відомості про щоденні нарахування, складові заборгованості та їхній розмір.

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість відповідача за тілом кредиту за договором № 5063356 становить 3 600,00 грн, за договором № 100886901 4 655,00 грн.

Тому вимога про стягнення заборгованості за тілом кредитів підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про доцільність стягнення заборгованості за процентами суд враховує правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16.

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що підхід, за якого проценти за "користування кредитом" могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів.

Під час розгляду справи встановлено, що строк кредитування, передбачений договором № 5063356 30 днів, договором № 100886901 18 днів.

Пунктом 2.3 цих договорів визначено умови пролонгації строку кредитування, зокрема пункт 2.3.1.1 передбачає пролонгацію на пільгових умовах, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування за умовами сплати комісії у визначеному договором розмірі на певну кількість днів пролонгації та певної частки заборгованості за кредитом. Пунктом 2.3.1.2 передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але на строк не більше 60 днів. При цьому у період такої пролонгації проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у пункті 1.6 цього договору.

Тобто за умовами договорів протягом визначеного договорами строку кредитування нараховуються передбачені пунктами 1.5.2 договору проценти за ставкою 0,01% (договір № 5063356) та 1,25% (договір № 100886901), у разі вчинення дій, передбачених п. 2.3.1.1 договору, проценти протягом пролонгації на пільгових умовах нараховуються за вищезазначеною ставкою, за наступні 60 днів (у разі пролонгації на стандартних умовах) передбачені пунктом 1.6 договорів за ставкою 5 %.

Судом встановлено, що після закінчення передбачених договорами строків кредитування строки кредитування пролонговано на стандартних умовах. У зв`язку із вчиненням відповідачкою дій для пролонгації строків кредитування за договорами на пільгових умовах строки пролонгації на стандартних умовах зупинені. Після закінчення пролонгації на пільгових умовах у зв`язку з продовженням користування відповідачем кредитними коштами продовжено відлік строків кредитування на стандартних умовах.

При цьому умовами договорів не передбачено пролонгації строку кредитування на стандартних (базових) умовах більше, ніж на 60 днів, а отже, не передбачено і нарахування процентів за користування кредитом поза межами цього строку.

Доказів, які свідчать про подальше узгодження сторонами істотних умов кредитування, матеріали справи не містять.

Нарахування первісним кредитором процентів за користування кредитом за період з 16 серпня 2021 року по 28 листопада 2021 року у розмірі 10 774,40 грн (за договором № 5063356) та з 04 вересня 2021 року по 27 листопада 2021 року у розмірі 8 875,98 грн (за договором № 100886901) відповідає умовам договорів щодо строку таких нарахувань (з урахуванням пролонгацій на пільгових та стандартних умовах) та розміру процентної ставки.

Проте подальше нарахування процентів ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за 71 день у розмірі 12 780,00 грн (за договором № 5063356) та за 69 днів у розмірі 16 059,75 грн (за договором № 100886901) є неправомірним та не відповідає умовам договору.

Після спливу визначеного договором строку кредитування права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивачем позовні вимоги в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України не заявлено.

Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, обставини, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 12 780,00 грн та 16 059,75 грн не знайшли своє підтвердження при розгляді справи, тому такі вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що вимоги про стягнення комісії за надання кредиту не суперечать нормам закону, а тому підлягають задоволенню.

Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача заборгованості у загальному розмірі 28 395,38 грн, з яких:

- заборгованість за договором № 5063356 від 15 серпня 2021 року 14 374,40 грн, що складається з: 3 600,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 10 774,40 грн заборгованість за процентами;

- заборгованість за договором № 100886901 від 03 вересня 2021 року 14 020,98 грн, що складається з: 4 655,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 8 875,98 грн заборгованість за процентами; 490,00 грн комісія.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1 201,75 грн (49,61%).

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким.

Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до матеріалів справи судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 16 000,00 грн.

Встановлено, що правова допомога позивачу фактично була надана, відповідачкою не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 937,60 грн (49,61%).

Керуючись ст. ст. 207, 512, 514, 525, 526, 530, 638, 639, 610, 611, 1048-1049, 1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 247, 263-265, 274, 279, 280, 282 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитними договорами у розмірі 28 395 (двадцять вісім тисяч триста дев`яносто п`ять) грн 38 коп., з яких:

- заборгованість за договором № 5063356 від 15 серпня 2021 року 14 374,40 грн, що складається з: 3 600,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 10 774,40 грн заборгованість за процентами;

- заборгованість за договором № 100886901 від 03 вересня 2021 року 14 020,98 грн, що складається з: 4 655,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 8 875,98 грн заборгованість за процентами; 490,00 грн комісія.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір у розмірі 1 201,75 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 937,60 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити у справі, що згідно з вимогами ч.1 ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем сторонам в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", , адреса: вул. Мечнікова, 3 офіс 306, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Дата складення повного судового рішення 25 лютого 2026 року.

Суддя В.В. Мазуренко