Справа № 646/9712/25
№ провадження 2/646/531/2026
У Х В А Л А

про залишення відзиву без розгляду

03 березня 2026 року м.Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Блага І.С. вирішуючи питання про прийняття відзиву ОСОБА_1 у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Коллект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

встановив :

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом а позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Коллект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою суду від 07.10.2025 року відкрите провадження у справі та призначене підготовче засідання.

18.11.2025 року ОСОБА_1 ознайомилася з матеріалами справи.

03.03.2026 року від представника ОСОБА_1 , ОСОБА_3 через систему Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить визнати поважними причини неподачі відповідачем у справі ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк та прийняти відзив на позовну заяву та додані до нього докази.

Вирішуючи питання про прийняття відзиву ОСОБА_1 , суд встановив наступне.

Так, положеннями ст.126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч.2 ст.127 ЦПК).

Ця справа розглядається в порядку загального позовного провадження.

Згідно з ч.7 ст.178 ЦПК України відзив на позовну заяву подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 07.10.2025 року судом було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

ОСОБА_1 ознайомилася з позовом та ухвалою 18.11.2025 року.

Отже, кінцем строку для подання відповідачкою відзиву на позовну заяву є 03.12.2025 року.

Проте, відзив на позовну заяву був поданий до суду лише 03.03.2026 року, тобто через три місяці після закінчення встановленого судом строку.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин тривалого пропуску встановленого відповідачці строку на подання відзиву на позов.

У постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання поважності причин пропуску процесуального строку, дійшла висновку, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Крім того, у постанові від 25.02.2025 у справі № 750/16288/23 Верховний Суд зазначив, що під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти лише ті обставини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в процесуальних відносинах сторін, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Крім того, суд звертає увагу, що правовий механізм поновлення пропущеного процесуального строку діє у разі наявності поважних причин пропуску, який встановлений законом.

Щодо пропущеного з поважних причин процесуального строку, встановленого судом, то за правилами ч.2 ст.127 ЦПК України діє правовий механізм продовження такого строку.

При цьому відповідна заява про продовження встановленого судом процесуального строку може бути подана учасником справи до закінчення цього строку..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 39-40, 49, 83, 126, 259, 260 ЦПК України, суд, -

постановив:

Залишити без розгляду відзив на позовну заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягомп`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І.С. Блага