ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/888/25Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 22-ц/817/185/26 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої Хома М.В.

суддів Костів О. З., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Хлєбніков Сергій Володимирович на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року, постановлене суддею Сташківим Н.Б. у цивільній справі №604/888/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, який уточнив у вересні 2025 року.

В обгрунтування позовних вимог зазначав, що на підставі рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2023 року з нього стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей : ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 жовтня 2022 року до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, постановою Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 16 березня 2023 року і до 11 жовтня 2024 року.

У зв`язку повномасштабним вторгненням та введенням воєнного стану позивач був мобілізований на військову службу. Під час несення військової служби отримав ряд травм та визнаний частково непрацездатним, присвоєно ІІ групу інвалідності.

Після ухвалення судових рішень про стягнення аліментів змінився його сімейний стан - 28 березня 2025 року між ним та ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась дитина - ОСОБА_6 .

З урахуванням зміни сімейного стану та погіршення матеріального становища просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , встановивши їх в твердій грошовій сумі в розмірі по 1598 грн на кожну дитину, а також змінити розмір аліментів, що стягувалися з нього на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , та встановити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 16 березня 2023 року до 11 жовтня 2024 року.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Хлєбніков С.В., просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції фактично визнав наявність змін у сімейному стані ОСОБА_1 (реєстрація шлюбу та народження дитини), проте безпідставно дійшов висновку, що такі зміни не є підставою для зменшення аліментів.

Судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що апелянт звільнений зі служби у зв`язку з інвалідністю, має ІІ групу інвалідності, єдиним доходом є пенсія 4958 грн, не має стабільного заробітку та має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, непрацюючу дружину та непрацездатну матір.

Судом не взято до уваги, що позивач значну частину доходу витрачає на лікування, на підтвердження вказаного до позовної заяви було долучено виписку з медичної карти, призначене лікування, подано розрахунок щомісячних витрат на медикаменти (3270,90 грн).

Вважає, що судом невірно надана оцінка реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця, оскільки не встановлено факту отримання доходу, не досліджено дані податкової звітності, не витребувано відповідні відомості з реєстрів. Наявність реєстрації позивача як підприємця не є доказом отримання доходу.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано,що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову у частині зменшення розміру аліментів, що стягувалися з ОСОБА_1 згідно постанови Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року у справі №604/349/23 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у період з 16 березня 2023 року по 11 жовтня 2024 року, суд першої інстанції виходив з тих мотивів, що суд не може змінити розмір аліментів за минулий період, за який вони фактично були нараховані та існує заборгованість зі сплати.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 згідно рішення Підволочиського районного суду 10 лютого 2023 року у справі №604/874/22 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 2000 грн на кожну дитину до 1598 грн на кожну дитину, суд першої інстанції виходив з того, що зміна сімейного стану та народження дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Позивачем не доведено істотної зміни матеріального становища, не подано доказів витрат на лікування чи постійного придбання медикаментів на суму, яка значно погіршує матеріальне становище платника аліментів, а також доказів того, що він не має будь якого іншого заробітку, крім пенсії, та утримує батьків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Обставини справи.

ОСОБА_1 до 25.07.2016 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , в якому народилися діти:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2023 року у справі №604/874/22 стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 жовтня 2022 року до досягнення дітьми повноліття.

Постановою Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2024 року у справі №604/349/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання, у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 16 березня 2023 року і до 11 жовтня 2024 року.

Станом на 15.02.2024 року ОСОБА_1 разом із матір`ю ОСОБА_8 був зареєстрований у АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом № 98, виданим Байківецькою сільською радою Тернопільського району.

28 березня 2025 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

ІНФОРМАЦІЯ_9 у шлюбі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 народилася донька ОСОБА_6 , що підтверджується витягом з актового запису про народження, актовий номер запису 1822, дата складання 03.10.2015 року.

ОСОБА_1 з лютого 2022 року за мобілізацією перебував на військовій службі, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії, виданою військовою частиною НОМЕР_2 /09 від 03.03.2023 року №2312.

ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, учасників бойових дій, згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 08 серпня 2023 року.

15.01.2024 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності захворювання, повязані з проходженням військової служби. Інвалідність встановлена на строк до 1 лютого 2026 року. Висновок про умови та характер праці може працювати у спеціально створених умовах, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною комісією, серії 12 ААГ № 721072 від 15.01.2024 року.

ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності у розмірі 4958 грн, що підтверджується довідкою Головного управління ПФУ в Тернопільській області.

З наданих позивачем відомостей з Пенсійного фонду (а.с.10 зв) вбачається, що станом на 12.03.2024 року середньомісячний заробіток ОСОБА_1 складав 13283, 48 грн.

Як вбачається із виписки із медичної карти №2441/356 амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 , він з 18 по 25 червня 2025 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП Великобірківської селищної ради Тернопільська центральна районна лікарня, повний діагноз: хронічна ішемія мозку І ст з цефалгічним, вестибуло-кохлеарним, тривожно-астенічним синдромом, змінами на МРТ головного мозку від 27.05.2025 р., хронічна люмбалгія вертеброгенного генезу ст.н.ремісії з помірним больовим синдромом та стато-динамічними розладами. Лікувальні і трудові рекомендації церебровітал-актив 1к 2 рази на день, анксіомедін 1 к 2 рази на день, уникати переохолодження, контакту з інфекційними хворими, фізичного перевантаження.

Згідно наданих позивачем відомостей з інтернет-ресурсів (Нутрімед ТОВ, Україна, Київ), вартість Церебровітал-актив капсули №30 1021 грн; анксіомедин 300 мг капсули №20 упаковка 409, 6 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану когось із двох (платника аліментів або одержувача), погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, або сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому ці підстави мають настати після ухвалення рішення про стягнення аліментів, оскільки таке рішення вже набрало законної сили і встановлені цим рішенням суду обставини, а також обставини, які існували на час його ухвалення, не можуть бути переоцінені у іншій справі, яка розглядається пізніше.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 статті 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

При цьому ч. 2 ст. 182 передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196,00 гривень.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилається на те, що в нього на утриманні перебуває дружина, яка перебуває у декретній відпустці, донька та мати.

Разом з цим, належить погодитися із висновками суду першої інстанції, що позивачем не було надано доказів погіршення його матеріального стану, зокрема, ані у зв`язку із зміною сімейного стану та народження дитини, ані у зв`язку із стягненням з нього аліментів.

Зменшення розміру аліментів без доведення погіршення матеріального становища позивача не сприятиме належному забезпеченню дитини і суперечитиме її інтересам, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06 червня 2022 року у справі № 523/8403/19.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 на підтвердження свого стану здоров`я та понесення ним витрат на лікування долучає виписку з медичної карти стаціонарного хворого №4273/644 від 13.11.2025 року та товарний чек на придбання лікарських засобів від 04 листопада 2025 року.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки позивач не заявив клопотання про долучення зазначених доказів, а також з огляду на те, що вони не існували на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, такі докази не можуть бути взяті судом до уваги.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про зменшення розміру аліментів, що стягувалися з ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина за період, починаючи з 16 березня 2023 року і до 11 жовтня 2024 року, колегія суддів зазначає, що визначений судом період стягнення аліментів на утримання повнолітнього закінчився до звернення позивача з даним позовом про зменшення розміру аліментів. Враховуючи, що у разі задоволення позовних вимог про зміну розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються з моменту набрання законної сили таким судовим рішенням, тому відсутні підстави для зменшення аліментів за період, що минув.

Доводи апеляційної скарги щодо зміни сімейного стану, яке є підставою для зміни розміру аліментів колегія суддів відхиляє, оскільки сам по собі факт реєстрації шлюбу та народження дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Згідно з ст.192 СК України розмір аліментів може бути змінений у разі істотної зміни матеріального або сімейного стану, але за умови належного доведення впливу таких змін на можливість платника виконувати обов`язок щодо утримання дитини. Зміна сімейного стану не доводить неможливість сплачувати аліменти у встановленому раніше судом розмірі, який близький до мінімально визначеного законом.

Народження інших дітей не звільняє батька від обов`язку забезпечувати належний рівень утримання кожної дитини. Обов`язок утримувати дітей є пріоритетним і не може бути поставлений у залежність від добровільно прийнятих особою нових сімейних зобов`язань.

Доводи апеляційної скарги щодо інвалідності та розміру доходу колегія суддів оцінює критично, оскільки посилання заявника на інвалідність ІІ групи та отримання пенсії у розмірі 4958 грн не свідчить про автоматичне зменшення аліментних зобов`язань, яке можливе за умови доведення реального погіршення платоспроможності платника аліментів. Надані заявником докази не дають підстав вважати, що матеріальний стан позивача істотно погіршився порівняно з моментом визначення розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги щодо понесених витрат на лікування.

Заявником до позовної заяви та апеляційної скарги долучено медичні документи, розрахунок витрат на медикаменти та товарний чек на купівлю ліків на суму 2895,00 грн з аптеки "Подорожник", які підтверджують наявність лікування. Разом з цим подані докази не доводять систематичності саме таких витрат упродовж тривалого часу, неможливості оптимізації або отримання безоплатного/пільгового лікування, критичного впливу зазначених витрат на можливість виконання аліментного обов`язку. Ці докази у сукупності з іншими обставинами справи не доводять істотної зміни фінансового стану позивача, тому не беруться судом апеляційної інстанції до уваги.

Доводи апеляційної скарги про те, що реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця не є доказом отримання доходу, колегія суддів оцінює критично, оскільки сама наявність державної реєстрації підприємницької діяльності свідчить про потенційну можливість отримання доходу та не підтверджує відсутності фінансових ресурсів. Позивач стверджує про відсутність доходу від підприємницької діяльності, однак доказів на підтвердження вказаного, таких як податкову звітність, довідки з контролюючих органів тощо не долучає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaariv. Finland, № 49684/99, § 2)).

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хлєбніков Сергій Володимирович - залишити без задоволення.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 3 березня 2026 року.

Головуюча М.В. Хома

Судді О.З. Костів

Н.М. Храпак