КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/5469/25
Провадження № 6/488/18/26
УХВАЛА

Іменем України

02.03.2026 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Волошиній Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із даною заявою, в якій просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий 16.12.2025 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва по справі № 488/5469/25, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини її заробітку/доходу, на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 11.12.2015 року і до повноліття дитини.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказала, що дитина фактично проживає з батьком (стягувачем за судовим наказом) без її згоди, і вона неодноразово зверталася до органів Національної поліції з приводу вчинення ним домашнього насилля відносно неї. Крім цього, заявник вказала, що на даний час у провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває на розгляді цивільна справа № 489/5619/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення порядку та способу участі у вихованні дитини та визначення місця проживання дитини.

На думку заявника, буз вирішення спору про визначення місця проживання малолітньої дитини, винесення судового наказу про стягнення з неї аліментів на утримання дитини, є безпідставним та передчасним.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, від представника заявника адвоката Скиби Є.А. надійшла заява про слухання справи у відсутність заявника та її представника.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши заяву та додані до неї письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

Зі змісту ст. 432 ЦПК України вбачається, що визначені у ній підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Із матеріалів справи вбачається, що 16.12.2025 року Корабельним районним судом м. Миколаєва був виданий судовий наказ (справа № 488/5469/25) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини її заробітку/доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.12.2015 року і до повноліття дитини.

Статтею 180, ч. 5 ст. 183 СК України визначено, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що дитина фактично проживає разом із батьком ОСОБА_2 і цих обставин заявник не оспорює.

Щодо наявності у провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва справи № 489/5619/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення порядку та способу участі у вихованні дитини та визначення місця проживання дитини, то на думку суду, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі щодо визначення місця проживання дитини, відсутні підстави для зміни аліментного обов`язку щодо утримання дитини.

При цьому заявником не надано доказів, які б свідчили про наявність підстав для припинення її обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дитини чи наявності інших підстав, визначених ст. 432 ЦПК України, для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на вищевикладене, суд знаходить заяву ОСОБА_1 безпідставною та необґрунтованою, і через це не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд

У х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Л.І. Селіщева