Справа № 331/3657/25
Провадження № 2/331/437/2026
16 лютого 2026 року м. Запоріжжя
Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі
головуючого судді: Антоненко М.В.
при секретарі: Мироненко О.В.
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Р», 3-і особи: Головне управління Держпраці у Запорізькій області, Запорізький обласний центр зайнятості про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО-Р», треті особи Головне управління Держпраці у Запорізькій області, Запорізький обласний центр зайнятості про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 Наказом № 14-к/тр від 07.02.2020 р. прийнята на посаду адміністратора технічного центру офіційного дистриб`ютора Renault в Україні ТОВ «АВТО-Р» Відповідача по справі . Наказом № 78-К від 30.09.2020 р. ТОВ «АВТО-Р» була переведена на посаду помічника бухгалтера відділу бухгалтерії. В період з 04.10.2021 р. по 15.12.2024 р. перебувала у декретній відпустці. У зв`язку із досягненням дитиною 3-х річного віку, та у зв`язку з ситуацією в м. Запоріжжі, яке територіально знаходиться поблизу зони ведення активних бойових дій має намір звільнитись, у зв`язку з переїздом до іншого міста України, тому 16.12.2024 р. вона письмово звернулась до Відповідача із заявою про звільнення. Крім того, 31.12.2024 р. також звернулась до Відповідача із заявою про видачу наказу про звільнення, її трудової книжки та проведення повного розрахунку. Однак, відповіді на заяви станом на день подачі позову вона так і не отримала.
Станом на момент подання позовної заяви трудову книжку Позивачка так і не отримала у зв`язку з чим позбавлена реалізувати своє право на працю, оскільки трудова книжка є обумовленим документом, який підлягає поданню при оформленні на роботу.
Обов`язок ведення трудових книжок та видачі належно оформленої працівнику в день звільнення чинним законодавством покладено саме роботодавця. Безпосередньо у працівника мають зберігатися лише трудові книжки найманих працівників фізичної особи підприємця. Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО-Р» є юридичною особою, а тому трудова книжка Позивача повинна була зберігатися на підприємстві та у день звільнення видана Позивачу належним чином оформленою. Натомість, Відповідачем не була розглянута її заява про звільнення, не видан відповідний наказ, порушено передбачений законодавством обов`язок щодо ведення трудових книжок. Трудова книжка Позивача на день звернення до суду належним чином не оформлена та не видана.
Оскільки Відповідачем не була розглянута заява про звільнення, не видан відповідний наказ, не була видана трудова книжка, а також не був здійснений розрахунок при звільненні, тому саме Позивачем заявляються позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки саме у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працiвникiв, затвердженої Наказом Мiнiстерства працi України, Мiнiстерства юстиції України i Мiнiстерства соцiального захисту населення України вiд 29.07.1993 № 58, Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 р. «Про трудові книжки працівників», Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».
18.06.2025 р. нею на адресу Відповідача направлена заява про надання довідки про середній заробіток відповідно до Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, однак відповіді станом на день подання позову я так і не отримано.
Ухвалою судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2025 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала частково. Пояснила, що не наполягає на стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО-Р» середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Решту позовних вимог просила задовольнити.
Треті особи Головне управління Держпраці у Запорізькій області, Запорізький обласний центр зайнятості були належним чином повідомлени про час та місце розгляду справи, у судові засідання їхні представники не з`явились, про причину неявки суд не повідомили.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Відповідно до ч. 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України за відсутності відповідачки.
Суд, заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
На підтвердження позовних вимог стороною позивача надано суду наступні письмові докази:
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан.
Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється.
Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення ЦК України застосовуються до врегулювання, зокрема трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин. Такої ж за суттю позиції дотримується і Верховний Суд України, зокрема у постанові від 11.11.2015 у справі № 234/7936/14-ц (провадження № 6- 2159цс15) та у постанові від 31.05.2017 у справі № 759/7662/15-ц (провадження № 6-1185цс16).
Згідно зі ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні.
Згідно зі статтею 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Згідно зі ст. 48 КЗпП України, на вимогу працівника, який вперше приймається на роботу, трудова книжка оформляється роботодавцем в обов`язковому порядку не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу.
Роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі.
Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58, записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці.У відповідності до ст. 4 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-IX, - у зв`язку з веденням бойових дій у районах, в яких розташоване підприємство, установа, організація, та існування загрози для життя і здоров`я працівника він може розірвати трудовий договір за власною ініціативою у строк, зазначений у його заяві (крім випадків примусового залучення до суспільно корисних робіт в умовах воєнного стану, залучення до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури).
Аналізуючи положення вищенаведених нормативно-правових актів, суд дійшов висновку про те, що трудові книжки працівників юридичних осіб зберігаються на підприємствах, в установах й організаціях як документи суворої звітності. Отже, працівник, якому не була видана трудова книжка в день звільнення вважається таким, що не був звільнений з роботи відповідно до норм трудового законодавства.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що є законними та обгрунтваними вимоги позивачки про визнання протиправними дій ТОВ «АВТО-Р» щодо відмови у розгляді заяви ОСОБА_1 про звільнення та зобов`язання відповідача розглянути заяву про звільненя, видавши відповідний наказа про звільнення з посади помічника бухгалтера відділу бухгалтерії ТОВ з видачею належним чином оформленої трудової книжки.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 263-268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Р», 3-і особи: Головне управління Держпраці у Запорізькій області, Запорізький обласний центр зайнятості про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
- відмови у розгляді заяви ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації і проживання: АДРЕСА_1 ) про звільнення від 16.12.2024 р.;
- видачі трудової книжки з внесенням до неї запису про звільнення у відповідності до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, п. 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працiвникiв, затвердженої Наказом Мiнiстерства працi України, Мiнiстерства юстиції України i Мiнiстерства соцiального захисту населення України вiд 29.07.1993 № 58, п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 р. «Про трудові книжки працівників».
- розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації і проживання: АДРЕСА_1 ) про звільнення від 16.12.2024 р.;
- видати належним чином оформлену трудову книжку з внесенням до неї запису про звільнення у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працiвникiв, затвердженої Наказом Мiнiстерства працi України, Мiнiстерства юстиції України i Мiнiстерства соцiального захисту населення України вiд 29.07.1993 № 58, Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 р. «Про трудові книжки працівників».
В решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Суддя: М.В. Антоненко