Єдиний унікальний номер 205/8091/24
Номер провадження 2-ві/205/4/26
У Х В А Л А

02 березня 2026 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Дорошенко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Копич В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні заявою ОСОБА_1 про відвід судді Федотової Вікторії Миколаївни у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «Наша воля», про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває вказана цивільна справа.

26.02.2026 року заявником ОСОБА_1 було сформовано в підсистемі «Електронний суд» заяву про відвід судді Новокодацького районного суду міста Дніпра Федотової В.М. у справі № 205/8091/24, у зв`язку із сумнівами щодо її неупередженості та об`єктивності через те, що суддя Федотова В.М. з підстав порушення суддею прямих норм закону, недотримання процесуальних строків та системний характер перешкод реалізації права заявника.

Ухвалою судді Федотової В.М. від 26.02.2026 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді визнано необґрунтованою. Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Федотової В.М. у справі № 205/8091/24 передано до канцелярії суду для визначення судді для розгляду заяви про відвід, визначеному у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2026 року, вищевказана заява про відвід судді передана на розгляд судді Дорошенко Г.В.

Згідно з ч.7 ст.40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

У даному випадку заява про відвід вирішена без повідомлення учасників справи.

Дослідивши доводи заяви про відвід, оглянувши матеріали справи № 205/8091/24, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу за наявності на те підстав (обставин), вичерпний перелік яких визначенийст.36 ЦПК України, що виключає можливість їх розширеного тлумачення.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 46).

У процесуальному судочинстві діє презумпція безсторонності суду, яка може бути спростована.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Проте право на відвід не є абсолютним. В іншому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відвід має бути обґрунтований посиланням на факти, які вказують на залежність, упередженість або необ`єктивність судді щодо сторін чи будь-кого з них.

Лише за таких обставин відвід буде правомірним і убезпечить сторони від залежного, упередженого або необ`єктивного суду.

Частиною 1 ст. 36 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Заявник у своїй заяві посилається на п.3 ч.1 ст.36 ЦПК України. Водночас при цитуванні заявник наводить причину - «є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді», що передбачено не пунктом 3, а пунктом 5 ч.1 ст.36 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи.

Таким чином, суд оцінює заяву на предмет наявності обох зазначених підстав. Пунктами 3 та 5 частини 1 статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Наша Воля» про захист прав споживачів, стягнення інфляційних втрат та пені було задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Наша Воля» на користь ОСОБА_1 пеню за період з 15 січня 2014 року до 18 червня 2024 року у розмірі 360 312,96 грн та моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. Зазначене заочне рішення суду набрало законної сили 21.03.2025.

На виконання вказаного заочного рішення 18.02.2025 року судом видано виконавчі листи, які були передані для примусового виконання до Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві. 22 квітня 2025 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77837718, за яким стягувачем є ОСОБА_1 , а боржником - ТОВ «Наша Воля».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26.02.2025 року №4273-IX, який набрав чинності 25.04.2025 року, змінено найменування Ленінського районного суду міста Дніпропетровська на Новокодацький районний суд міста Дніпра.

24.02.2026 ОСОБА_1 у підсистемі «Електронний суд» сформовано заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та накладення штрафу, згідно з якою ОСОБА_1 просить суд зобов`язати керівника боржника ОСОБА_2 подати новий звіт про виконання рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 18 лютого 2025 року у цивільній справі № 205/8091/24 та встановити новий строк для подання звіту про виконання судового рішення на протязі 10 діб; накласти штраф за не подачу звіту про виконання судового рішення у встановлений судом строк на керівника боржника ОСОБА_2 у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.02.2026 року, зазначена заява була передана в провадження судді Федотової В.М.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що суддею Федотовою В.М. порушено десятиденний строк розгляду заяви про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення, визначений ч. 1 ст. 453-2 ЦПК України. Відмовляючи у розгляді заяви від 05.09.2025 року, суддя посилалася на те, що матеріали справи перебувають в апеляційному суді та не застосувала ч. 2 ст. 453-1 ЦПК України. З огляду на що, заявник вказує, що порушення строків, ігнорування норм закону, застосування нерелевантних правових підстав, системний характер перешкод стягненню викликає обґрунтований сумнів у неупередженості судді при розгляді даної справи, що є підставою для відводу відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Оцінюючи наведені підстави для відводу судді, суд враховує таке.

Відповідно до статей 126, 129, 129-1 Конституції України, статей 6, 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» незалежність судді гарантуються Конституцією і законами України. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу.

Згідно з п.2.3.39.10 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затверджену рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39, погодженими наказом ДСА України від 29.11.2024 №529, передача судової справи раніше визначеному судді, судді-доповідачу проводиться щодо: заяви та клопотання з процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, подані до суду, що розглядав справу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, важливим питанням для реалізації механізму відводу судді є саме об`єктивне та обґрунтоване підтвердження прямої чи опосередкованої заінтересованості судді в результаті розгляду справи, а також наявність законних сумнів у неупередженості такого судді.

Необхідно зазначити, що головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного закону не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість (безсторонність) судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості необхідно керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Так ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У пунктах 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02) зазначено, що "у кожній окремій справі необхідно вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Заявник при обґрунтуванні заявленого відводу, посилається на процесуальні дії судді, вчинені під час розгляду заявлених ним раніше заяв про встановлення контролю за виконанням рішення суду, а також на зміст прийнятих суддею рішень за результатами розгляду таких заяв.

Зі змісту самої заяви про відвід неможливо встановити жодних конкретизованих фактів з приводу того, в чому ж полягає пряма чи опосередкована заінтересованість судді в результаті розгляду заяви про встановлення судового контролю.

Водночас суд зазначає, що незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи, їхньою аргументацією є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанцій.

Суд зазначає, що позивачем до заяви про відвід не долучено доказів на підтвердження та обґрунтування факту прямої чи опосередкованої заінтересованості судді в результаті розгляду заяви чи обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Для відведення судді в разі наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Відповідно, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Отже, аргументи, якими заявник мотивує свою заяву, не викликають обґрунтованих сумнівів в об`єктивності судді, оскільки відсутні докази, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду на "суб`єктивний критерій", так і з погляду на "об`єктивний критерій", сформульовані Європейським судом з прав людини.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що у своїй заяві ОСОБА_1 не навів аргументованих доводів, які могли б викликати сумніви в об`єктивності і неупередженості судді Федотової В.М. при розгляді даної цивільної справи. Ознак будь-якої прямої чи побічної зацікавленості судді Федотової В.М., які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності заявником не зазначено та під час розгляду даної заяви не встановлено, а тому вони не можуть бути підставою для відводу судді у розумінні статті 36 ЦПК України. За таких обставин, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Отже, заявником не наведено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість чи необ`єктивність головуючого у справі та обставин цієї справи, а також інших підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, які унеможливлювали б розгляд справи суддею та викликали необхідність його відводу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Федотової Вікторії Миколаївни від розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «Наша воля», про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та накладення штрафу, необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 36-37, 39-41, 258-261, 268, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Федотової Вікторії Миколаївни від розгляду цивільної справи № 205/8975/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «Наша воля», про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та накладення штрафу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Дорошенко

.