УХВАЛА

04 березня 2026 року

м. Київ

справа № 621/2675/23

провадження № 61-5905св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Ступак О. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю майна, набутого під час шлюбу, визнання права власності на частку майна, що є спільною сумісною власністю подружжя за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Тільного Анатолія Олексійовича на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 березня 2025 року

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила розірвати шлюб, який зареєстрований між сторонами у Зміївському відділі реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис від 23 квітня 1988 року № 07, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 , визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 наступне майно:

- житловий будинок загальною площею 258 кв. м, житловою площею 83,80 кв. м, відсоток зносу 10, за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрований в КП «Зміївське БТІ» 03 грудня 2012 року, реєстраційний номер 38387889;

- нежитловий будинок з відповідною часткою надвірних будівель, загальною площею 416,3 кв .м, приміщень в нежитловому будинку літ. А-1, а саме: 2-1 площею 22,8 кв. м, 2-2 площею 7,0 кв. м, 2-3 площею 7,0 кв. м, 2-4 площею 8,1 кв. м, 2-5 площею 11,6 кв. м, 2-6 площею 10,8 кв. м, 2-7 площею 48,0 кв. м, 2-8 площею 19,5 кв. м, 2-9 площею 98,6 кв. м, 2-10 площею 10,0 кв. м, 2-11 площею 4,4 кв. м, 2-12 площею 4,0 кв. м, 2-13 площею 13,4 кв. м, 3-1 площею 4,0 кв. м, 3-2 площею 9,7 кв. м, підвал: II площею 62,5 кв. м, III площею 2,5 кв. м, IV площею 2,3 кв. м, V площею 70,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований в державному реєстрі правочинів за № 319549 від 01 грудня 2014 року;

- транспортний засіб Daimler-Chrysler 213, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2003 року випуску, шасі (кузов, коляска, рама) НОМЕР_3 , об`єм двигуна 2 148 куб. см, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 23 травня 2008 року;

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:

- визнати за ним право особистої приватної власності на 74/100 частки нежитлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- припинити право власності на 74/100 частки нежитлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , за ОСОБА_1 ;

- визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 258 кв. м, житловою площею 83,80 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним припиненням права спільної сумісної власності з ОСОБА_1 ;

- визнати за ним право власності на транспортний засіб Volkswagen LT 46, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , шасі (кузов, коляска, рама) НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , об`єм двигуна 2 461 куб. см, з одночасним припиненнямправа спільної сумісної власності з ОСОБА_1 ;

- визнати за ним право власності на 1/2 частину нежитлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (торгівельний комплекс), загальною площею 334 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на двокімнатну квартиру загальною площею 78,8 кв. м, житловою площею 42,7 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , з одночасним припиненням права спільної сумісної власності з ОСОБА_2 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежитлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (торгівельний комплекс), загальною площею 334 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб Daimler-Chrysler 213, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , шасі (кузов, коляска, рама) НОМЕР_3 , об`єм двигуна 2 148 куб. см, з одночаснимприпиненнямправа спільної сумісної власності з ОСОБА_2 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб Toyota Land Cruiser 120, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8 , шасі (кузов, коляска, рама) НОМЕР_9 , об`єм двигуна 3956 куб. см, з одночасним припиненням права спільної сумісної власності з ОСОБА_2 .

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 06 березня 2025 року, позовну заяву ОСОБА_1 та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 23 квітня 1988 року Виконавчим комітетом Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 07, розірвано. Після розірвання шлюбу прізвища сторін залишено без змін.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

1) визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 258 кв. м, житловою площею 83,80 кв. м, відсоток зносу 10, за адресою: АДРЕСА_1 . Іншу 1/2 частку цього житлового будинку залишено у власності ОСОБА_2 ;

2) визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку нерухомого майна у вигляді 74/100 частки нежитлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, загальною площею 416,3 кв .м, приміщень в нежитловому будинку літ. А-1, а саме: 2-1 площею 22,8 кв. м, 2-2 площею 7,0 кв. м, 2-3 площею 7,0 кв. м, 2-4 площею 8,1 кв. м, 2-5 площею 11,6 кв. м, 2-6 площею 10,8 кв. м, 2-7 площею 48,0 кв. м, 2-8 площею 19,5 кв. м, 2-9 площею 98,6 кв. м, 2-10 площею 10,0 кв. м, 2-11 площею 4,4 кв. м, 2-12 площею 4,0 кв. м, 2-13 площею 13,4 кв. м, 3-1 площею 4,0 кв. м, 3-2 площею 9,7 кв. м, підвал: II площею 62,5 кв. м, III площею 2,5 кв. м, IV площею 2,3 кв. м, V площею 70,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Іншу 1/2 частку цього нерухомого майна у вигляді 74/100 частки нежитлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель залишено у власності ОСОБА_1 ;

3) визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку нежитлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (торгівельний комплекс), загальною площею 334 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 . Іншу 1/2 частку цього нежитлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (торгівельного комплексу) залишено у власності ОСОБА_2 ;

4) визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку двокімнатної квартири, загальною площею 78,8 кв. м, житловою площею 42,7 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 . Іншу 1/2 частку цієї квартири залишено у власності ОСОБА_2 ;

5) визнано за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб: Daimler-Chrysler 213, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , шасі (кузов, коляска, рама) НОМЕР_3 , об`єм двигуна 2 148 куб. см;

6) визнано за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб: Volkswagen LT 46, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , шасі (кузов, коляска, рама) НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , об`єм двигуна 2 461 куб. см;

7) визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку транспортного засобу: Toyota Land Cruiser 120, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8 , шасі (кузов, коляска, рама) НОМЕР_9 , об`єм двигуна 3 956 куб. см. Іншу 1/2 частку цього транспортного засобу залишено у власності ОСОБА_2 .

У задоволенні решти позовних вимог первісного позову ОСОБА_1 та зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 відмовлено.

07 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Тільний А. О. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 березня 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення в частині позовних вимог про поділ спільного майна подружжя та ухвалити в цій частині нове рішення.

Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389, пункту 1 частини третьої статті 411 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та обґрунтована тим, що суди не врахували правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15, у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 08 квітня 2020 року у справі № 638/9020/14, від 05 серпня 2020 року у справі № 177/1163/16-ц, від 21 червня 2023 року у справі № 654/3751/18, від 15 листопада 2023 року у справі № 557/14/20-ц, у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, а також - не дослідили зібрані у справі докази.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2025 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

16 травня 2025 року справа № 621/2675/23 надійшла до Верховного Суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справа розглядатиметься колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною п`ятою статті 279, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю майна, набутого під час шлюбу, визнання права власності на частку майна, що є спільною сумісною власністю подружжя призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак