ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 619/4007/20

провадження № 61-2138св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Гулейкова І. Ю., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

відповідачі за первісним позовом (треті особи за зустрічним позовом): ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_1 , які подані її представником - ОСОБА_5 , на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2025 року та додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року ухвалених у складі колегії суддів: Пилипчук Л. І., Дряниці Ю. В., Чумак О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про поділ спільного майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що вона та ОСОБА_2 з 09 серпня 1996 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 19 березня 2018 року у справі № 619/134/18. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6 , 2003 року народження, та ОСОБА_7 , 2005 року народження.

За час шлюбу вони набули у власність нерухоме майно: будинок та земельну ділянку на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 21518750, кадастровий номер земельної ділянки :00:003:0031; квартиру АДРЕСА_2 ; автомобіль AUDI, модель 5, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль SKODA, модель SUPERB, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_2 ; 1/2 частину нежитлового приміщення № 23 в офісному центрі за адресою: АДРЕСА_29; одинадцять машиномісць в офісному центрі за адресою: АДРЕСА_3 ; тридцять п`ять земельних ділянок у с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області. Указане майно на підставі вимог закону є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між ними.

Вказувала, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 16 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року, у справі № 619/3102/17-ц більшість спірного майна була розподілена на користь ОСОБА_2 .

Після набрання постановою апеляційного суду у справі № 619/3102/17-ц законної сили ОСОБА_2 все присуджене на його користь нерухоме майно на підставі договору дарування від 04 лютого 2019 року відчужив на користь свого батька похилого віку - ОСОБА_3 .

Постановою Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 619/3102/17-ц касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції у зв`язку із порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права при вирішенні питання про прийняття до розгляду зустрічного позову ОСОБА_1 (касаційне провадження № 61-1437св19).

Позивачка зазначала, що реалізуючи належні їй процесуальні права, вона подала до суду зустрічний позов про поділ майна подружжя у справі № 619/3102/17-ц. Проте ОСОБА_2 , будучи обізнаним про наявність невирішеного спору щодо поділу майна подружжя, користуючись тим, що вже розпорядився спірним майном на підставі скасованого судового рішення, подав до суду заяву про залишення його первісного позову без розгляду.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 26 серпня 2020 року у справі № 619/3102/17-ц позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду, а її зустрічний позов - повернуто заявниці.

Посилалася на те, що постанова Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 619/3102/17-ц щодо проведення нового судового розгляду справи після скасування попередніх судових рішень не виконана, тому вона вимушена звертатися до суду із самостійним позовом щодо поділу спірного нерухомого майна подружжя, яке було предметом розгляду у справі № 619/3102/17-ц, частиною якого ОСОБА_2 розпорядився на підставі судового рішення, у подальшому скасованого судом касаційної інстанції.

Також на підставі скасованого судового рішення ОСОБА_2 відчужив спірну квартиру АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 28 квітня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К. В. за реєстровим № 1448.

Позивачка вважала, що оскільки спільне майно подружжя, яке підлягає поділу, було відчужено ОСОБА_2 без її згоди на користь третіх осіб, таке майно підлягає витребуванню в натурі від набувачів.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, просила суд:

- визнати її особистою власністю автомобіль AUDI, модель 5, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , як такий, що вже був поділений сторонами у досудовому порядку;

- визнати недійсним з моменту укладення договір дарування нерухомого майна, укладений 04 лютого 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К. В. за реєстровим № 281;

- у порядку поділу спільного майна подружжя виділити у її особисту власність такі об`єкти нерухомого майна, припинивши право спільної сумісної власності подружжя на них:

1) 28 земельних ділянок, розташованих у с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області, а саме:

- три земельні ділянки на АДРЕСА_31, АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , кадастрові номери: :00:000:1821 (вартістю 149 972 грн), :00:000:1814 (вартістю 124 907 грн), :00:000:1602 (вартістю 124 907 грн);

- шість земельних ділянок на АДРЕСА_30 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , кадастрові номери: :00:000:1813 (вартістю 127 072 грн), :00:000:1819 (вартістю 93 146 грн), :00:000:1822 (вартістю 125 323 грн), :00:000:1268 (вартістю 215 118 грн), :00:000:1268 (вартістю 215 118 грн), :00:000:1269 (вартістю 9 769 грн);

- одну земельну ділянку на АДРЕСА_10 , кадастровий номер :00:000:0165 (вартістю 172 094 грн);

- тринадцять земельних ділянок на АДРЕСА_1 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , кадастрові номери: :00:000:1212 (вартістю 91 636 грн), :00:000:1301 (вартістю 78 658 грн), :00:000:1213 (вартістю 124 907 грн), :00:000:1216 (вартістю 127 655 грн), :00:000:1214 (вартістю 124 907 грн), :00:000:1238 (вартістю 124 907 грн), :00:000:1289 (вартістю 91 636 грн), :00:000:1215 (вартістю 91 636 грн), :00:000:1237 (вартістю 125 407 грн), :00:000:1323 (вартістю 124 907 грн), :00:000:1262 (вартістю 124 907 грн), :00:000:1217 (вартістю 124 907 грн), :00:000:1302 (вартістю 78 714 грн);

- чотири земельні ділянки на АДРЕСА_1 за АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_18 , кадастрові номери: :00:000:1817 (вартістю 124 907 грн), :00:000:1612 (вартістю 124 907 грн), :00:000:1559 (вартістю 131 152 грн), :00:000:1558 (вартістю 131 152 грн);

2) одинадцять машиномісць, розташованих у нежитловій будівлі літ. «А-9» за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: АДРЕСА_19 , реєстраційний номер 101 (вартістю 461 300 грн); № 38, реєстраційний номер 101 (вартістю 408 300 грн); № 41, реєстраційний номер 101 (вартістю 461 300 грн); № 54, реєстраційний номер 101 (вартістю 458 200 грн); № 55, реєстраційний номер 101 (вартістю 439 500 грн); № 24, реєстраційний номер 101 (вартістю 433 300 грн); № 23, реєстраційний номер 101 (вартістю 433 300 грн); № 37, реєстраційний номер 101 (вартістю 442 600 грн); № 26, реєстраційний номер 101 (вартістю 564 200 грн); № 22, реєстраційний номер 101 (вартістю 402 100 грн); № 25, реєстраційний номер 101 (вартістю 417 700 грн);

3) 1/2 частину нежитлового приміщення першого поверху № 23, загальною площею 33,2 кв. м, у нежитловій будівлі «А-6» за адресою: АДРЕСА_20 , вартістю 929 600 грн;

4) квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, вартістю 4 922 500 грн.

Усього вказаного майна на загальну суму 14 209 380 грн.

У порядку поділу спільного майна подружжя виділити у приватну власність ОСОБА_2 такі об`єкти нерухомого майна, припинивши право спільної сумісної власності подружжя на них:

1) сім земельних ділянок, розташованих у с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області, а саме: на АДРЕСА_16 , кадастровий номер :00:000:1313 (вартістю 91 636 грн); на АДРЕСА_21 , кадастрові номери: :00:000:1061 (вартістю 106 088 грн), :00:000:1062 (вартістю 97 927 грн); на АДРЕСА_11 , кадастровий номер :00:000:2485 (вартістю 97 479 грн); на АДРЕСА_22 , кадастрові номери: :00:000:1566 (вартістю 129 237 грн), :00:000:1587 (вартістю 131 569 грн); на АДРЕСА_23 , кадастровий номер :00:000:2104 (вартістю 124 907 грн);

2) житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 21518750), разом із земельною ділянкою для будівництва та обслуговування цього житлового будинку (кадастровий номер 632205590:00:003:0292), загальною вартістю 13 400 000 грн.

Усього вказаного майна на загальну суму 14 178 843 грн.

Витребувати в натурі від набувача ОСОБА_3 у свою власність:

- двадцять вісім земельних ділянок, розташованих у с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області, кадастрові номери: :00:000:1505, :00:000:1821, :00:000:1602, :00:000:1814, :00:000:1819, :00:000:1268, :00:000:0165, :00:000:1216, :00:000:1558, :00:000:1302, :00:000:1301, :00:000:1813, :00:000:1822, :00:000:1559, :00:000:1817, :00:000:1612, :00:000:1215, :00:000:1238, :00:000:1262, :00:000:1323, :00:000:1289, :00:000:1217, :00:000:1212, :00:000:1214, :00:000:1213, :00:000:1268, :00:000:1269, :00:000:1237;

- одинадцять машиномісць, розташованих у нежитловій будівлі літ. «А-9» за адресою: АДРЕСА_3 .

Витребувати в натурі від набувача ОСОБА_4 у свою власність квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, вартістю 4 922 500 грн.

Короткий зміст зустрічних позовних вимог

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про поділ спільного майна подружжя.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що рішенням Дергачівського районного суду Полтавської області від 16 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року, у справі № 619/3102/17-ц було здійснено поділ спільного майна подружжя та визнано за ним право власності на нерухоме майно на суму 9 098 937 грн, що складається із:

1) квартири АДРЕСА_2 ;

2) двадцять шість земельних ділянок із кадастровими номерами: :00:000:1217, :00:000:1323, :00:000:1559, :00:000:1566, :00:000:1817, :00:000:2104, 322083001:00:000:1602, 322083001:00:000:1612, :00:000:1814, :00:000:1821, :00:000:1214, :00:000:1213, :00:000:1062, :00:000:1813, :00:000:1822, :00:000:1061, :00:000:2107, :00:000:1262, :00:000:1216, :00:000:1558, :00:000:1238, :00:000:1268, :00:000:1237, :00:000:1587, :00:000:0165, :00:000:1313;

3) одинадцять машиномісць в офісному центрі за адресою: АДРЕСА_3 .

Також вказаним рішенням суду за ОСОБА_1 було визнано право власності на майно загальною вартістю 13 725 768,10 грн, а саме:

1) земельну ділянку, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 632205590:00:003:0292, що розташована на АДРЕСА_1 ;

2) житловий будинок, що розташований на вказаній земельній ділянці на АДРЕСА_1 , загальною площею 300,80 кв. м;

3) автомобіль марки AUDI, модель А5, 2013 року випуску, дата реєстрації 13 вересня 2013 року, номер шасі НОМЕР_3 , тип - легковий купе, державний номер НОМЕР_1 ;

4) 1/2 частину приміщення № 23, загальною площею 33,2 кв. м, в офісному центрі за адресою: АДРЕСА_20 .

Вказував, що 04 лютого 2019 року він подарував ОСОБА_3 належне йому нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 ; двадцять п`ять земельних ділянок; одинадцять машиномісць, про що було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К. В. та зареєстрований в реєстрі за № 281.

28 квітня 2020 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Хаславською К. В. за реєстровим № 1448, він продав ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 .

Зазначав, що 20 травня 2020 року Верховним Судом у справі № 619/3102/17-ц ухвалено постанову, у резолютивній частині якої зазначено, що рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 березня 2018 року та постанова Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року у вказаній справі втрачають законну силу з моменту прийняття цієї постанови (20 травня 2020 року) та передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У подальшому ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 26 серпня 2020 року у справі № 619/3102/17 заявлений ним позов про поділ майна подружжя було залишено без розгляду.

Посилався на те, що здійснив відчуження вказаного нерухомого майна у законний спосіб під час законної дії судового рішення Дергачівського районного Харківської області від 16 березня 2018 року у справі № 619/3102/17, тому такі правочини є законними, а набувачі майна, зокрема, ОСОБА_4 - добросовісними набувачами.

Вважав, що належним способом захисту прав ОСОБА_1 є саме поділ спільного сумісного майна подружжя із урахуванням вартості спірної квартири, а не визнання за нею права особистої власності на квартиру та виділення у її особисту власність.

Вказував, що з урахуванням вартості відчуженого на користь ОСОБА_3 нерухомого майна (25 земельних ділянок, 11 машиномісць), а також квартири, відчуженої на користь ОСОБА_4 та 10 земельних ділянок, які перебувають у власності ОСОБА_1 та на які він просить визнати право приватної власності, автомобіль марки AUDI, модель А5, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , його доля у спільному майні подружжя складатиме 7 962 227 грн. Тоді як вартість частки ОСОБА_1 у спільному майні подружжя складатиме 14 829 000 грн. Різниця у частках становить 6 867 373 грн. що підлягає поділу навпіл і становить 3 433 686 грн для компенсації різниці.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_2 просив суд:

- визначити вартість частки ОСОБА_1 у сумі 14 829 000 грн, яка складається із:

1) земельної ділянки, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка ), кадастровий номер 632205590:00:003:0292, що розташована на АДРЕСА_1 , вартістю 2 000 000 грн;

2) житлового будинку, розташованого на цій земельній ділянці, загальною площею 300,80 кв. м, вартістю 11 400 000 грн;

3) 1/2 частини приміщення № 23, загальною площею 33,2 кв. м, в офісному центрі за адресою: АДРЕСА_20 , вартістю 929 600 грн, та визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на вказане майно.

- визначити вартість його частки у сумі 7 962 227 грн, з урахуванням вартості майна, відчуженого за договором дарування майна, яка складається із вартості:

1) квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 117,1 кв. м, (реєстраційний номер 01), у сумі 2 170 000 грн;

2) тридцять п`ять земельних ділянок із кадастровими номерами: :00:000:1217, :00:000:1323, :00:000:1559, :00:000:1566, :00:000:1817, :00:000:2104, :00:000:1602, :00:000:1612, :00:000:1814, :00:000:1821, :00:000:1214, :00:000:1213, :00:000:1062, :00:000:1813, :00:000:1822, :00:000:1061, :00:000:2107, :00:000:1262, :00:000:1216, :00:000:1558, :00:000:1238, :00:000:1268, :00:000:1237, :00:000:1587, :00:000:0165, :00:000:1313, :00:000:1505, :00:000:1215, :00:000:1289, :00:000:1819, :00:000:1301, :00:000:1302, :00:000:2485, :00:000:1269, :00:000:1212;

3) одинадцять машиномісць в офісному центрі за адресою: АДРЕСА_3 , визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно та стягнути із ОСОБА_1 на його користь різницю вартості часток майна подружжя у розмірі 2 933 686 грн.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження та/або обтяження у будь-який спосіб спірних об`єктів нерухомого майна, а саме: трикімнатної квартири, загальною площею 117,1 кв. м, за адресою: АДРЕСА_24 ; двадцяти восьми земельних ділянок, розташованих у с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області; одинадцяти машиномісць за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2020 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 26 січня 2021 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Забезпечено позов шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження та/або обтяження у будь-який спосіб спірних об`єктів нерухомого майна.

Постановою Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 липня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 січня 2021 року - без змін (касаційне провадження № 61-4579св21).

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 17 лютого 2021 року залучено до участі у справі як співвідповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 04 березня 2021 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження для спільного розгляду.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 16 березня 2022 року № 10/0/9-22 «Про скасування розпорядження від 16 березня 2022 року № 9/0/9-22, зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Миколаївської та Харківської областей)» змінено територіальну підсудність справ Дергачівського районного суду Харківської області та визначено територіальну підсудність справ вказаного суду Котелевському районному суду Полтавської області.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2023 року прийнято цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, визнання договорів недійсними і витребування майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про поділ спільного майна подружжя до провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року клопотання представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Мухи А. І., про передачу справи за виключною підсудністю задоволено.

Передано справу № 619/4007/20 за виключною підсудністю до Дергачівського районного суду Харківської області.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Котелевського районного суду Полтавської області.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 06 червня 2024 року у складі судді Гуляєвої Г. М. позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним з моменту укладення договір дарування нерухомого майна, укладений 04 лютого 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К. В. за реєстровим № 281.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділено ОСОБА_1 в особисту власність такі об`єкти рухомого та нерухомого майна:

- автомобіль AUDI модель 5, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , вартістю 525 131,10 грн;

-1/2 частини приміщення № 23, загальною площею 33,2 кв. м, в офісному центрі за адресою: АДРЕСА_20 , загальною вартістю 929 600 грн;

- трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 117,1 кв. м (реєстраційний номер нерухомого майна 01), загальною вартістю 2 170 000 грн;

- машиномісце № НОМЕР_5 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 12,9 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 137 818 грн;

- машиномісце № НОМЕР_6 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 13,9 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 148 502 грн;

- машиномісце № НОМЕР_7 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 13,9 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101, вартістю 148 502 грн;

- машиномісце № НОМЕР_8 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 13,4 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 143 160 грн;

- машиномісце № НОМЕР_9 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 18,1 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 200 402 грн;

- машиномісце № НОМЕР_10 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 14,2 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 153 678 грн;

- машиномісце № НОМЕР_11 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 13,1 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 137 818 грн;

- машиномісце № НОМЕР_12 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 14,8 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 160 183 грн;

- машиномісце № НОМЕР_13 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 14,8 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 160 183 грн;

- машиномісце № НОМЕР_14 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 14,7 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 159 103 грн;

- машиномісце № НОМЕР_15 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 14,1 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 152 599 грн;

Разом машиномісця на загальну суму 1 701 948,00 грн.

- земельну ділянку, площею 0,2000 га, кадастровий номер :00:000:0165, що розташована за адресою: АДРЕСА_10 , вартістю 172 094 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1217, що розташована за адресою: АДРЕСА_14 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1323, що розташована за адресою: АДРЕСА_10 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1575 га, кадастровий номер :00:000:1559, що розташована за адресою: АДРЕСА_14 , вартістю 131 152 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1552 га, кадастровий номер :00:000:1566, що розташована за адресою: АДРЕСА_25 , вартістю 129 237 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1612, що розташована за адресою: АДРЕСА_17 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1400 га, кадастровий номер :00:000:1602, що розташована за адресою: АДРЕСА_26 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1817, що розташована за адресою: АДРЕСА_16 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1814 що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1760 га, кадастровий номер :00:000:1821 що розташована за адресою: АДРЕСА_27 , вартістю 149 972 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1214, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1213, що розташована за адресою: АДРЕСА_25 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1200 га, кадастровий номер :00:000:1062, що розташована за адресою: АДРЕСА_11 , вартістю 97 927 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1526 га, кадастровий номер :00:000:1813, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , вартістю 127 072 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1505 га, кадастровий номер :00:000:1822, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 , вартістю 125 323 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1300 га, кадастровий номер :00:000:1061, що розташована за адресою: АДРЕСА_27 , вартістю 106 088 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1454 га, кадастровий номер :00:000:2107, що розташована за адресою: АДРЕСА_11 , вартістю 121 076 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1262, що розташована за адресою: АДРЕСА_25 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1533 га, кадастровий номер :00:000:1216, що розташована за адресою: АДРЕСА_25 , вартістю 127 655 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:2104, що розташована за адресою: АДРЕСА_23 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1575 га, кадастровий номер :00:000:1558, що розташована за адресою: АДРЕСА_18 , вартістю 131 152 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1575 га, кадастровий номер :00:000:1505, що розташована за адресою: АДРЕСА_28 , вартістю 131 152 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1313, що розташована за адресою: АДРЕСА_16 , вартістю 91 636 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1238, що розташована за адресою: АДРЕСА_25 , вартістю 124 907 грн;

-земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер :00:000:1268, що розташована за адресою: АДРЕСА_9 , вартістю 215 118 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1506 га, кадастровий номер :00:000:1237, що розташована за адресою: АДРЕСА_25 , вартістю 125 407 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1580 га, кадастровий номер :00:000:1587, що розташована за адресою: АДРЕСА_25 , вартістю 131 569 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1215, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 , вартістю 91 636 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1289, що розташована за адресою: АДРЕСА_16 , вартістю 91 636 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1526 га, кадастровий номер :00:000:1819, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 , вартістю 91 636 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1319 га, кадастровий номер :00:000:1301, що розташована за адресою: АДРЕСА_11 , вартістю 78 658 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1320 га, кадастровий номер :00:000:1302, що розташована за адресою: АДРЕСА_15 , вартістю 78 714 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1572 га, кадастровий номер :00:000:2485, що розташована за адресою: АДРЕСА_11 , вартістю 97 479 грн;

- земельну ділянку, площею 0,0510 га, кадастровий номер :00:000:1269, що розташована за адресою: АДРЕСА_9 , вартістю 9 769 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1212, що розташована за адресою: АДРЕСА_25 , вартістю 91 636 грн.

Разом земельні ділянки на загальну суму 4 118 771 грн. Усього вказаного майна на загальну суму 9 445 450,10 грн.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділено ОСОБА_2 в особисту власність такі об`єкти нерухомого майна:

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 21518750), загальною площею 300,80 кв. м, вартістю 11 400 000 грн;

- земельну ділянку, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 632205590:00:003:0292, що розташована на АДРЕСА_1 , вартістю 2 000 000 грн.

Всього вказаного майна на загальну суму 13 400 000 грн.

Витребувано в натурі від набувача ОСОБА_3 у власність ОСОБА_1 таке нерухоме майно:

1) земельні ділянки, розташовані у с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області:

- земельну ділянку, площею 0,2000 га, кадастровий номер :00:000:0165, що розташована за адресою: АДРЕСА_10 , вартістю 172 094 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1217, що розташована за адресою: АДРЕСА_14 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1323, що розташована за адресою: АДРЕСА_10 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1575 га, кадастровий номер :00:000:1559, що розташована за адресою: АДРЕСА_14 , вартістю 131 152 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1552 га, кадастровий номер :00:000:1566, що розташована за адресою: АДРЕСА_25 , вартістю 129 237 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1612, що розташована за адресою: АДРЕСА_17 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1400 га, кадастровий номер :00:000:1602, що розташована за адресою: АДРЕСА_26 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1817, що розташована за адресою: АДРЕСА_16 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1814 що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1760 га, кадастровий номер :00:000:1821 що розташована за адресою: АДРЕСА_27 , вартістю-149972,00 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1214, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1213, що розташована за адресою: АДРЕСА_25 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1200 га, кадастровий номер :00:000:1062, що розташована за адресою: АДРЕСА_11 , вартістю 97 927 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1526 га, кадастровий номер :00:000:1813, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , вартістю 127 072 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1505 га, кадастровий номер :00:000:1822, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 , вартістю 125 323 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1300 га, кадастровий номер :00:000:1061, що розташована за адресою: АДРЕСА_27 , вартістю 106 088 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1454 га, кадастровий номер :00:000:2107, що розташована за адресою: АДРЕСА_11 , вартістю 121 076 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1262, що розташована за адресою: АДРЕСА_25 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1533 га, кадастровий номер :00:000:1216, що розташована за адресою: АДРЕСА_25 , вартістю 127 655 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:2104, що розташована за адресою: АДРЕСА_23 , вартістю 124 907 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1575 га, кадастровий номер :00:000:1558, що розташована за адресою: АДРЕСА_18 , вартістю 131 152 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1575 га, кадастровий номер :00:000:1505, що розташована за адресою: АДРЕСА_28 , вартістю 131 152 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1313, що розташована за адресою: АДРЕСА_16 , вартістю 91 636 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1238, що розташована за адресою: АДРЕСА_25 , вартістю 124 907 грн;

-земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер :00:000:1268, що розташована за адресою: АДРЕСА_9 , вартістю 215 118 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1506 га, кадастровий номер :00:000:1237, що розташована за адресою: АДРЕСА_25 , вартістю 125 407 грн;

- земельну ділянку, площею 0,1580 га, кадастровий номер :00:000:1587, що розташована за адресою: АДРЕСА_25 , вартістю 131 569 грн;

2) машиномісця, розташовані в нежитловій будівлі літ. «А-9» за адресою: АДРЕСА_3 :

- машиномісце № НОМЕР_5 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 12,9 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 137 818 грн;

- машиномісце № НОМЕР_6 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 13,9 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 148 502 грн;

- машиномісце № НОМЕР_7 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 13,9 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 148 502 грн;

- машиномісце № НОМЕР_8 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 13,4 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 143 160 грн;

- машиномісце № НОМЕР_9 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 18,1 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 200 402 грн;

- машиномісце № НОМЕР_10 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 14,2 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 153 678 грн;

- машиномісце № НОМЕР_11 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 13,1 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 137 818 грн;

- машиномісце № НОМЕР_12 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 14,8 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 160 183 грн;

- машиномісце № НОМЕР_13 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 14,8 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 160 183 грн;

- машиномісце № НОМЕР_14 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 14,7 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 159 103 грн;

- машиномісце № НОМЕР_15 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 14,1 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер нерухомого майна 101), вартістю 152 599 грн.

Витребувано в натурі від набувача ОСОБА_4 у власність ОСОБА_1 таке нерухоме майно:

- трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 117,1 кв. м (реєстраційний номер нерухомого майна 01) загальною вартістю 2 170 000 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю вартості часток майна подружжя у розмірі 3 954 549,90 грн.

У задоволенні іншої частини вимог позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірне майно набуто колишнім подружжям за час перебування у шлюбі та є їх спільною сумісною власністю. Презумпція спільності майна подружжя жодною зі сторін не спростована. Вирішуючи питання поділу спільного майна подружжя, районний суд з`ясував обсяг спільного сумісного майна подружжя, його вартість, перебування майна в їхньому користуванні як під час спільного проживання, так і на час розгляду справи та інші обставини, що мають значення.

Ураховуючи, що частина такого майна вибула із власності ОСОБА_1 на підставі судового рішення, яке у подальшому було скасоване, тому на підставі статті 388 ЦК України, районний суд вважав, що відчужене майно підлягає витребуванню у ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на її користь. Суд дійшов висновку про недобросовісність дій ОСОБА_2 , як продавця, і ОСОБА_4 , як набувача квартири АДРЕСА_2 , під час укладення договору купівлі-продажу 28 квітня 2020 року, оскільки відчуження спірної квартири відбувалося двічі упродовж двох днів, тоді як ОСОБА_4 не вказала, з яких джерел дізналася про продаж спірного приміщення, з урахуванням тієї обставини, що, з її слів, із продавцем вона знайома не була. Отже, проявивши розумну обачність, ОСОБА_4 могла і повинна була знати про те, що спірна квартира вибула з володіння ОСОБА_1 з порушенням вимог закону.

Визначаючи вартість майна, що підлягає поділу, районний суд врахував надані ОСОБА_2 звіти щодо оцінки майна, з якими погодилася ОСОБА_1 . Суд відхилив посилання ОСОБА_1 щодо вартості квартири АДРЕСА_2 станом на 14 листопада 2020 року у розмірі 4 922 500 грн, застосовувавши вартість такого майна, надану ОСОБА_2 , що становить 2 170 000 грн. Також це стосується вартості машиномісць в офісному центрі за адресою: АДРЕСА_3 , у підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», яку зазначила ОСОБА_1 на загальну суму 4 921 800 грн та прийняв вартість, визначену ОСОБА_2 на загальну суму 1 701 948 грн. Суд зазначив, що вартість майна, яке підлягає поділу, має визначатися, виходячи із дійсної його вартості на час розгляду справи. ОСОБА_2 вжив усіх можливих заходів для доведення дійсної його вартості, тоді як ОСОБА_1 , погоджуючись на застосування при поділі майна саме оцінки, наданої ОСОБА_2 , застосовує вартість цього майна, відмінну від погодженої.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання її особистою власністю автомобіля AUDI модель 5, державний номер НОМЕР_1 , як такого, що вже був поділений сторонами у досудовому порядку, суд першої інстанції дійшов висновку про їх необґрунтованість, оскільки вказаний автомобіль подружжя придбало за спільні кошти під час перебування у шлюбі, тому він є об`єктом спільної сумісної власності сторін та підлягає поділу. Ураховуючи, що сторони підтвердили факт тривалого користування вказаним автомобілем ОСОБА_1 , районний суд визнав за доцільне виділити його при поділі майна саме їй.

Разом із цим, оскільки вартість частки в майні, виділеного судом ОСОБА_1 , менша за вартість частки, виділеної ОСОБА_2 , тому із нього на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця вартості часток у розмірі 3 954 549,90 грн.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

Постановою Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 06 червня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділено ОСОБА_1 у особисту власність такі об`єкти рухомого та нерухомого майна:

1. автомобіль AUDI, модель 5, 2013 року випуску державний номер НОМЕР_1 , вартістю 525 131,10 грн;

2. 1/2 частину приміщення № 23, загальною площею 33,2 кв. м, в офісному центрі за адресою: АДРЕСА_20 , загальною вартістю 929 600 грн;

3. житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 21518750), загальною площею 300,80 кв. м, вартістю 11 400 000 грн;

4. земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 632205590:00:003:0292, що розташована на АДРЕСА_1 , вартістю 2 000 000 грн;

5. земельну ділянку, площею 0,1320 га, кадастровий номер :00:000:1302, що розташована за адресою: АДРЕСА_15 , вартістю 78 714 грн;

6. земельну ділянку, площею 0,1319 га, кадастровий номер :00:000:1301, що розташована за адресою: АДРЕСА_11 , вартістю 78 658 грн;

7. земельну ділянку, площею 0,1572 га, кадастровий номер :00:000:2485, що розташована за адресою: АДРЕСА_11 , вартістю 97 479 грн;

8. земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1212, що розташована за адресою: АДРЕСА_25 , вартістю 91 636 грн;

9. земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1215, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 , вартістю 91 636 грн;

10. земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:000:1289, що розташована за адресою: АДРЕСА_16 , вартістю 91 636 грн;

11. земельну ділянку, площею 0,0510 га, кадастровий номер :00:000:1269, що розташована за адресою: АДРЕСА_9 , вартістю 9 769 грн;

12. земельну ділянку, площею 0,1526 га кадастровий номер :00:000:1819, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 , вартістю 91 636 грн.

Всього майна на загальну суму 15 485 895,10 грн.

У задоволенні іншої частини вимог позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що спірне майно набуто ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі, в інтересах сім`ї, тому, виходячи із приписів статті 60 СК України, таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, а частки майна дружини та чоловіка є рівними.Суд апеляційної інстанції надав оцінку поданим сторонам доказам, визначав обсяг спільного майна подружжя, яке підлягало поділу між ними, урахував відповідні норми СК України ЦК України, релевантну судову практику Великої Палати Верховного Суду, Верховного Суду щодо спірних правовідносин.

Вирішуючи питання щодо вартості майна, апеляційний суд урахував, що вартість спірного майна сторонами належними та допустимими доказами не спростована. При цьому суд роз`яснив сторонам процесуальне право на звернення до суду з клопотанням про призначення відповідної судової експертизи для визначення ринкової вартості такого майна, яким вони не скористалися.

Посилаючись на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2022 року у справі № 913/703/20 та від 27 березня 2024 року у справі № 909/507/23, апеляційний суд відхилив надані ОСОБА_2 звіти про експертну грошову оцінку спірного майна від 18 листопада 2024 року та звіти про незалежну оцінку ринкової (оціночної) вартості спірного майна від 18 листопада 2024 року, оскільки вказані докази не існували на момент ухвалення судом першої інстанції рішення, тому вони не можуть бути враховані апеляційним судом за наслідками його перегляду. Суд урахував, що при визначенні ринкової вартості спірного майна, суд першої інстанції урахував звіти, складені на замовлення ОСОБА_2 . Відтак, його подальша поведінка, яка полягає у запереченнях проти врахування поданих ним же звітів є суперечливою, з огляду на те, що ніхто не повинен діяти всупереч своїй попередній поведінці.

Апеляційний суд зазначив, що частина спірного майна була відчужена одним із подружжя ( ОСОБА_2 ), який на момент укладення відповідних договорів діяв на законних підставах (чинне судове рішення), оскільки був їх єдиним власником. Надаючи оцінку правомірності укладених ОСОБА_2 договорів дарування та купівлі-продажу частини спірного майна, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на момент вчинення оспорюваного правочину право власності ОСОБА_2 на відчужене ним за таким договором майно не було припинено, а також за відсутності заборон щодо розпорядження таким майном, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є добросовісними набувачами майна. Тому суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування, витребування відчуженого майна у його набувача слід відмовити. З метою урівноваження майнових втрат, спричинених позивачці через відчуження ОСОБА_2 частини майна, що було йому присуджено судовим рішенням, яке у подальшому було скасовано, справедливим буде передання їй іншого майна такого роду, якості та вартості від загальної маси спільної сумісної власності, що дасть змогу компенсувати понесені втрати.

Суд апеляційної інстанції урахував, що при зверненні до суду з позовом у 2017 році (справа № 619/3102/17-ц), так і у цій справі, позовні вимоги ОСОБА_1 стосувалися виділення їй у власність спірного житлового будинку, в якому вона з дітьми постійно проживала, який за оцінкою є найвартіснішим з усього обсягу спірного майна. Зміна вимог щодо виділення цього будинку у власність ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 - спірної квартири, призведе до порушення прав інших осіб, оскільки наявна маса спільного майна подружжя, у тому числі, житла, дозволяє здійснити поділ з урахуванням інтересів усіх зацікавлених осіб та не потягне за собою нових спорів.

При цьому заявлене до поділу майно, а саме: квартира, машиномісця та частина земельних ділянок підлягало виділу ОСОБА_2 . Проте, оскільки він відчужив вказане нерухоме майно на користь третіх осіб, правових підстав визнання за ним права власності на таке майно немає, як і підстав для стягнення на його користь грошової компенсації різниці вартості часток у спірному майні відчуженому ним на безоплатній основі.

Суд апеляційної інстанції надав оцінку поданим сторонам доказам, врахував відповідні норми СК України і визначав обсяг спільного майна подружжя, яке підлягало поділу між ними.

Додатковою постановою Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року заяву представника ОСОБА_4 - адвоката Сулейманової М. І., про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

У задоволенні заяв представників ОСОБА_2 - адвокатів Власюк К. П., Мухи А. І., про ухвалення додаткового судового рішення відмовлено.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції надав оцінку доказам, поданим на підтвердження їх понесення та виходив із того, що сума витрат, заявлена до відшкодування (92 375 грн), перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку (11 250 грн), тому сума понесених витрат на правничу допомогу в частині такого перевищення не підлягає до задоволення. Ураховуючи фактичні витрати, понесені ОСОБА_4 на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, що включають у себе складання апеляційної скарги та участь у судових засіданнях, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. При цьому суд урахував, що заявницею не надано звіту наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 17 січня 2025 року, а отже не підтверджено розмір стягнення витрат на професійну правничу допомогу на суму 66 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви представників ОСОБА_2 - адвокатів Власюк К. П., Мухи А. І., про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення ОСОБА_2 розмір витрат на правничу допомогу (691 605 грн) є необґрунтованим, непропорційним до предмету спору, а сам перелік послуг абстрактним («інші процесуальні дії», «супровід справи»), серед іншого, не пов`язаних із розглядом справи («огляд предметів спору на місці із клієнтом») та суперечливим. Суд урахував, що адвокат Муха А. І. брав участь у судових засіданнях апеляційного суду у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, відтак відсутні підстави відшкодування витрат на проїзд до місця проведення судового засідання.

Суд апеляційної інстанції урахував дії ОСОБА_2 , які передували виникненню спору, а також поведінку його адвокатів в апеляційному суді, яка була суперечливою та дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування понесених ним витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, ініціювання адвокатом Власюк К. П. змін до апеляційної скарги, у прийнятті яких було відмовлено; заявлення клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів (звітів про оцінку спірного майна), у прийнятті яких судом було відмовлено; безпідставно заявлений адвокатом Власюк К. П. відвід колегії суддів апеляційного суду; оскарження нею до Верховного Суду ухвали апеляційного суду, яка не може бути оскаржена у касаційному порядку; подання до суду мирової угоди у редакції зміненої апеляційної скарги.

При цьому, на думку апеляційного суду, покладення на сторону позивача витрат на професійну правничу допомогу відповідача ОСОБА_2 на загальну суму 691 605 грн., за умови їх доведеності та правомірності дій сторони відповідача, порушуватиме раніше визначений апеляційним судом баланс вартості розподіленого майна.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційних скаргах представник ОСОБА_1 - адвокат Тарасенко Г. О., посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить постанову Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2025 року скасувати та залишити в силі рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 06 червня 2024 року; додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року в частині задоволення вимог заяви представника ОСОБА_4 - адвоката Сулейманової М. І., про ухвалення додаткового судового рішення скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у стягненні із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Додаткова постанова апеляційного суду у частині вирішення вимог заяви представників ОСОБА_2 - адвокатів Власюк К. П., Мухи А. І., про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не переглядається у касаційному порядку на підставі статті 400 ЦПК України.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

У лютому 2025 року касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Тарасенко Г. О., на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2025 рокунадійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 березня 2025 року відкрито касаційне провадження у вказаній справіза касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Тарасенко Г. О., на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2025 року, витребувано цивільну справу із суду першої інстанції та роз`яснено учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України та відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

У березні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

У березні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Тарасенко Г. О., на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Тарасенко Г. О., на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 рокузалишено без руху з наданням строку на усунення недоліків, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Тарасенко Г. О., на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року та роз`яснено учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2026 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційні скарги

Касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Тарасенко Г. О., на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2025 року мотивована тим, що апеляційний суд, виділивши в її особисту власність житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій він розташований, порушив засади диспозитивності, всупереч її вимогам, не з`ясувавши чи бажає вона отримувати таке майно у власність, оскільки у спірному будинку вона тривалий час не проживає й не має такого наміру, не має можливості його утримувати в належному стані. Крім того, на вказане нерухоме майно накладено арешт у межах кримінального провадження. Отже, застосований апеляційний судом спосіб поділу майна безпідставно покладає на неї надмірний тягар необхідності звернення до суду за захистом своїх прав на таке майно.

Посилається на те, що апеляційний суд виходив із вартості об`єктів спірного майна, визначеної на підставі оцінок, наданих в суді першої інстанції ОСОБА_2 та безпідставно вважав, що нею визнаються розміри цих оцінок. При цьому вона зазначала, що призначення судових експертиз з метою визначення дійсної вартості спірного майна щодо якого відрізняються надані сторонами оцінки, призведе до затягування розгляду справи. Крім того, вона не має коштів для оплати вартості проведення таких експертиз. Тому вона погодилася із наданими ОСОБА_2 звітами про оцінку майна без проведення експертиз за певних умов.

На думку заявника, суд апеляційної інстанції дійшов безпідставного висновку про те, що під час відчуження спірного нерухомого майна ОСОБА_2 діяв на законних підставах, тому ОСОБА_3 , який отримав від свого сина безоплатно нерухоме майно, набуте останнім на підставі скасованого судового рішення, є добросовісним набувачем. Звертає увагу на те, що безоплатне відчуження спірного нерухомого майна відбулося після відкриття Верховним Судом касаційного провадження у справі № 619/3102/17, але за відсутності ухвали про зупинення дії оскаржуваних судових рішень.

Вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про недобросовісність дій ОСОБА_4 , яка могла і повинна була знати про те, що спірна квартира вибула з володіння ОСОБА_1 з порушенням вимог закону.

Посилається на те, що висновки апеляційного суду щодо поділу спірних земельних ділянок ігнорують фіктивний характер договору дарування нерухомого майна на користь ОСОБА_3 , у зв`язку із чим виникає потреба звертатися до суду із новим позовом, що не є ефективним захистом її порушеного права.

Підставою касаційного оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Тарасенко Г. О., вказує неправильне застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18, від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц, від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц, від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17, від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц, від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10153/16-ц, від 20 червня 2023 року у справі № 362/2707/19, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 23 жовтня 2024 у справі № 523/14489/15-ц та постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17, від 17 січня 2024 року у справі № 522/17831/20, від 27 листопада 2024 року у справі № 201/13593/19, від 01 травня 2024 року у справі № 707/2689/22, від 01 серпня 2024 року у справі № 362/1505/18, від 11 квітня 2024 року у справі № 573/1896/18, від 27 листопада 2024 року у справі № 201/13593/19, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Тарасенко Г. О., на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року мотивована тим, що апеляційний суд ухвалив рішення про часткове стягнення з неї витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_4 , понесених нею у суді першої інстанції у розмірі 11 250 грн, проте остання до закінчення судових дебатів в районному суді не подала заяви про компенсацію таких витрат, не надавала відповідний розрахунок та докази понесення таких витрат до суду першої інстанції у встановлений ЦПК України строк.

Вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно здійснив розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_4 у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, оскільки залишив поза увагою те, що звертаючись до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, відповідачка не подала попередній розрахунок її витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, до закінчення судових дебатів не подала заяву про компенсацію таких витрат. При цьому в оскаржуваній додатковій постанові апеляційний суд вказав про те, що ОСОБА_4 не підтверджено розмір стягнення витрат на професійну правничу допомогу на суму 66 000 грн, які, за твердженням відповідачки, включали витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Підставою касаційного оскарження додаткової постанови Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Тарасенко Г. О., вказує неправильне застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 910/9111/17, від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 20 травня 2020 року у справі № 643/3720/15-ц, від 20 грудня 2023 року у справі № 569/20104/21, від 18 березня 2024 року у справі № 459/2350/23, від 25 вересня 2024 року у справі № 752/3905/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Доводи осіб, які подали відзиви на касаційні скарги.

У квітні 2025 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Власюк К. П.,надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Тарасенко Г. О., на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2025 року, в якому зазначено про необґрунтованість доводів касаційної скарги та відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, яка відповідає вимогам статей 263-265 ЦПК України.

У квітні 2025 року представник ОСОБА_4 - адвокат Сулейманова М. І., подала відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Тарасенко Г. О., на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2025 року, в якому вказала на те, що підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи. Просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

З 09 серпня 1996 року до 19 березня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 19 березня 2018 року у справі № 619/134/18.

Від шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилося двоє доньок: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони набули у власність таке майно:

- нежитлове приміщення першого поверху № 23, загальною площею 33,2 кв. м, у нежитловій будівлі літ. «А-6», на АДРЕСА_20 ;

- трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 117,1 кв. м, житловою площею 60,7 кв. м;

- житловий будинок на АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, на АДРЕСА_1 ;

- машиномісце № НОМЕР_5 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 12,9 кв. м, на АДРЕСА_3 ;

- машиномісце № НОМЕР_6 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 13,9 кв. м, на АДРЕСА_3 ;

- машиномісце № НОМЕР_7 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 13,9 кв. м, на АДРЕСА_3 ;

- машиномісце № НОМЕР_8 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 13,4 кв. м, на АДРЕСА_3 ;

- машиномісце № НОМЕР_9 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 18,1 кв. м, на АДРЕСА_3 ;

- машиномісце № НОМЕР_10 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 14,2 кв. м, на АДРЕСА_3 ;

- машиномісце № НОМЕР_11 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 13,1 кв. м, на АДРЕСА_3 ;

- машиномісце № НОМЕР_12 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 14,8 кв. м, на АДРЕСА_3 ;

- машиномісце № НОМЕР_13 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 14,8 кв. м, на АДРЕСА_3 ;

- машиномісце № НОМЕР_14 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 14,7 кв. м, на АДРЕСА_3 ;

- машиномісце № НОМЕР_15 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 14,1 кв. м, на АДРЕСА_3 ;

- земельну ділянку, площею 0,2000 га, на АДРЕСА_10 ;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, на АДРЕСА_14 ;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, на АДРЕСА_10 ;

- земельну ділянку, площею 0,1575 га, на АДРЕСА_14 ;

- земельну ділянку, площею 0,1552 га, на АДРЕСА_25 ;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, на АДРЕСА_17 ;

- земельну ділянку, площею 0,1400 га, на АДРЕСА_26 ;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, на АДРЕСА_16 ;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, на АДРЕСА_5 ;

- земельну ділянку, площею 0,1760 га, на АДРЕСА_27 ;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, на АДРЕСА_7 ;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, на АДРЕСА_25 ;

- земельну ділянку, площею 0,1200 га, на АДРЕСА_11 ;

- земельну ділянку, площею 0,1526 га, на АДРЕСА_5 ;

- земельну ділянку, площею 0,1505 га, на АДРЕСА_8 ;

- земельну ділянку, площею 0,1300 га, на АДРЕСА_27 ;

- земельну ділянку, площею 0,1454 га, на АДРЕСА_11 ;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, на АДРЕСА_25 ;

- земельну ділянку, площею 0,1533 га, на АДРЕСА_25 ;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, на АДРЕСА_23 ;

- земельну ділянку, площею 0,1575 га, на АДРЕСА_18 ;

- земельну ділянку, площею 0,1575 га, на АДРЕСА_28 ;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, на АДРЕСА_16 ;

- земельну ділянку, площею 0,1500 га, на АДРЕСА_25 ;

- земельну ділянку, площею 0,2500 га, на АДРЕСА_9 ;

- земельну ділянку, площею 0,1506 га, на АДРЕСА_25 ;

- земельну ділянку, площею 0,1580 га, на АДРЕСА_25 ;

- автомобіль марки AUDI, модель А5, 2013 року випуску, дата реєстрації - 13 вересня 2013 року, номер шасі НОМЕР_3 , тип - легковий купе, державний номер НОМЕР_1 .

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 16 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року у справі № 619/3102/17-ц, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, про поділ майна подружжя задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на:

- трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 117,1 кв. м, вартістю 3 595 204 грн;

- одинадцять машиномісць в офісному центрі на АДРЕСА_3 , загальною вартістю 2 557 533 грн, а саме:

- машиномісце № НОМЕР_9 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9»;

- машиномісце № НОМЕР_8 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9»;

- машиномісце № НОМЕР_7 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9»;

- машиномісце № НОМЕР_6 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9»;

- машиномісце № НОМЕР_5 в підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9»;

- машиномісце № НОМЕР_15 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9»;

- машиномісце № НОМЕР_14 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9»;

- машиномісце № НОМЕР_13 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9»;

- машиномісце № НОМЕР_12 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9»;

- машиномісце № НОМЕР_11 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9»;

- машиномісце № НОМЕР_10 в підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9»;

на земельні ділянки:

- на АДРЕСА_10 , вартістю 140 800 грн;

- на АДРЕСА_27 ;

- на АДРЕСА_11 ;

- на АДРЕСА_7 ;

- на АДРЕСА_10 ;

- на АДРЕСА_25 ;

- на АДРЕСА_25 ;

- на АДРЕСА_25 ;

- на АДРЕСА_14 ;

- на АДРЕСА_25 ;

- на АДРЕСА_16 ;

- на АДРЕСА_11 ;

- на АДРЕСА_23 ;

- на АДРЕСА_25 ;

- на АДРЕСА_25 ;

- на АДРЕСА_9 ;

- на АДРЕСА_14 ;

- на АДРЕСА_18 ;

- на АДРЕСА_25 ;

- на АДРЕСА_17 ;

- на АДРЕСА_26 ;

- на АДРЕСА_27 ;

- на АДРЕСА_4 ;

- на АДРЕСА_5 ;

- на АДРЕСА_16 ;

- на АДРЕСА_8 ;

- на АДРЕСА_5 .

Загальна вартість земельних ділянок становить 2 805 400 грн (з розрахунку - 107 900 грн кожна), загальна вартість майна - 9 098 937 грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на:

- будинок та земельну ділянку на АДРЕСА_1 , загальною вартістю 12 578 137 грн, (вартість будинку - 10 444 645 грн, вартість земельної ділянки - 2 100 492 грн);

- автомобіль AUDI, модель 5, державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, вартістю 525 131,10 грн;

- 1/2 частину приміщення № 23, загальною площею 33,2 кв. м, в офісному центрі на АДРЕСА_20 , вартістю 622 500 грн.

Загальна вартість майна - 13 725 768,10 грн

У задоволенні решти вимог позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (том 1, а. с. 15-21; 32-47).

04 лютого 2019 року між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдаровуваний) було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К. В. за реєстровим № 281, відповідно до умов якого дарувальник передав безоплатно у власність (дар), а обдаровуваний прийняв таке нерухоме майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 117,1 кв. м; одинадцять машиномісць в офісному центрі за адресою: АДРЕСА_3 ; двадцять шість земельних ділянок, що знаходяться у с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області (том 7, а. с. 160-165).

27 квітня 2020 року між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровуваний) було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К. В. за реєстровим № 1424, за яким останній отримав безоплатно у власність квартиру АДРЕСА_2 (том 2, а. с. 142).

27 квітня 2020 року Приватним підприємством «Оцінка ЮА», на замовлення ОСОБА_2 складено звіт № ХЖВЮНА256471 про оцінку майна, відповідно до якого ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 без ПДВ становить 2 170 000 грн (том 7, а. с. 110-111).

28 квітня 2020 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К. В. за реєстровим № 1448, за яким продавець передав у власність покупця належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 (том 2, а. с. 147-148).

Відповідно до пункту 4 договору купівлі-продажу від 28 квітня 2020 року продаж квартири вчинено за суму 2 168 200 грн., що еквівалентно 80 000 доларів США за курсом Національного банку України на день укладення цього договору. Гроші повністю отримані продавцем від покупця ще до підписання цього договору.

Постановою Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 травня 2020 року у справі № 619/3102/17 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

З моменту прийняття постанови рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 березня 2018 року та постанова Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року втрачають законну силу (касаційне провадження № 61-1437св19) (том 1, а. с. 48-64).

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 26 серпня 2020 року у справі № 619/3102/17 позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України, а у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до суду у загальному порядку (том 1, а. с. 65-69).

28 липня 2020 року суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 (далі - ФОП ОСОБА_8 ), на замовлення ОСОБА_3 , складено звіти про експертну грошову оцінку земельних ділянок із цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Черкаська Лозова, відповідно до яких ринкова (оціночна) вартість земельних ділянок становить:

- кадастровий номер :00:000:1217 - 124 907 грн (том 7, а. с. 146-173);

- кадастровий номер :00:000:1323 - 124 907 грн (том 7, а. с. 175-201);

- кадастровий номер :00:000:1559 - 131 152 грн (том 7, а. с. 203-229);

- кадастровий номер :00:000:1566 - 129 237 грн (том 7, а. с. 231-257);

- кадастровий номер :00:000:1817 - 124 907 грн (том 8, а. с. 2-28);

- кадастровий номер :00:000:2104 - 124 907 грн (том 8, а. с. 30-56);

- кадастровий номер :00:000:1602 - 124 907 грн (том 8, а. с. 58-84);

- кадастровий номер :00:000:1612 - 124 907 грн (том 8, а. с. 86-112);

- кадастровий номер :00:000:1814 - 124 907 грн (том 8, а. с. 114-140);

- кадастровий номер :00:000:1821 - 149 972 грн (том 8, а. с. 142-168);

- кадастровий номер :00:000:1217 - 124 907 грн (том 8, а. с. 170-196);

- кадастровий номер :00:000:1213 - 124 907 грн (том 8, а. с. 198-224);

- кадастровий номер :00:000:1062 - 97 927 грн (том 8, а. с. 226-252);

- кадастровий номер :00:000:1813 - 127 072 грн (том 9, а. с. 1-28);

- кадастровий номер :00:000:1822 - 125 323 грн (том 9, а. с. 30-56);

- кадастровий номер :00:000:1061 - 106 088 грн (том 9, а. с. 58-84);

- кадастровий номер :00:000:2107 - 121 076 грн (том 9, а. с. 85-112);

- кадастровий номер :00:000:1262 - 124 907 грн (том 9, а. с. 114-140);

- кадастровий номер :00:000:1216 - 127 655 грн (том 9, а. с. 141-168);

- кадастровий номер :00:000:1558 - 131 152 грн (том 9, а. с. 169-198);

- кадастровий номер :00:000:1505 - 131 152 грн (том 9, а. с. 199-227);

- кадастровий номер :00:000:1238 - 124 907 грн (том 9, а. с. 228-255);

- кадастровий номер :00:000:1268 - 215 118 грн (том 10, а. с. 1-29);

- кадастровий номер :00:000:1237 - 125 407 грн (том 10, а. с. 29-56);

- кадастровий номер :00:000:1587 - 131 569 грн (том 10, а. с. 57-84);

- кадастровий номер :00:000:1165 - 172 094 грн (том 10, а. с. 85-112).

03 серпня 2020 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8, на замовлення ОСОБА_3 , складено звіти про оцінку нерухомого майна, за якими ринкова (оціночна) вартість машиномісць, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , без ПДВ становить:

- № 26 у підвалі другого рівня, загальною площею 18,1 кв. м - 200 402 грн (том 10, а. с. 158-192);

- № 25 у підвалі другого рівня, загальною площею 13,4 кв. м - 143 160 грн (том 10, а. с. 193-226);

- № 24 у підвалі другого рівня, загальною площею 13,9 кв. м - 148 502 грн (том 10, а. с. 227-263);

- № 23 у підвалі другого рівня, загальною площею 13,9 кв. м - 148 502 грн (том 11, а. с. 1-34);

- № 22 у підвалі другого рівня, загальною площею 12,9 кв. м - 137 818 грн (том 11, а. с. 35-68);

- № 55 у підвалі першого рівня, загальною площею 14,1 кв. м - 152 599 грн (том 11, а. с. 70-101);

- № 54 у підвалі першого рівня, загальною площею 18,1 кв. м - 159 103 грн (том 11, а. с. 102-135);

- № 42 у підвалі першого рівня, загальною площею 14,8 кв. м - 160 183 грн (том 11, а. с. 136-169);

- № 41 у підвалі двадцять першого рівня, загальною площею 18,1 кв. м - 160 183 грн (том 11, а. с.170-203);

- № 38 у підвалі першого рівня, загальною площею 13,1 кв. м - 137 818 грн (том 11, а. с. 204-237);

- № 37 у підвалі першого рівня, загальною площею 14,2 кв. м - 153 678 грн (том 12, а. с. 1-34).

14 листопада 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «АН «СХІД 2007» (далі - ТОВ «АН «СХІД 2007»), на замовлення представника ОСОБА_1 - адвоката Тарасенко Г. О., складено звіт про оцінку майна № VS07-0256, за яким ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 становить 4 922 500 грн без ПДВ (том 2, а. с. 179-194).

Оцінювачем ТОВ «АН «СХІД 2007», на замовлення ОСОБА_1 , складено звіти про експертну грошову оцінку тридцяти чотирьох спірних земельних ділянок, відповідно до яких їхня середня ринкова вартість становить:

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1813 - 151 500 грн, звіт від 23 лютого 2021 року № VS08-0052 (том 3, а. с. 60-68);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1268 - 248 228 грн, звіт від 23 лютого 2021 року № VS08-0081 (том 3, а. с. 76-91);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:0165 - 308 600 грн, звіт від 23 лютого 2021 року № VS08-0082 (том 3, а. с. 92-109);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1216 - 133 300 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0062 (том 3, а. с. 110-125);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1558 - 137 170 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0045 (том 3, а. с. 126-141);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1062 - 104 500 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0041 (том 3, а. с. 142-157);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1061 - 113 200 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0040 (том 3, а. с. 158-172);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1505 - 137 170 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0046 (том 3, а. с. 173-188);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1302 - 114 800 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0064 (том 3, а. с. 189-204);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1301 - 114 700 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0065 (том 3, а. с. 205-220);

- земельна ділянка кадастровий номер :00:000:1822 - 149 600 грн, звіт від 23 лютого 2021 року № VS08-0080 (том 3, а. с. 221-236);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:2485 - 135 600 грн, звіт від 10 лютого 2021 року № VS08-0023 (том 3, а. с. 237-252);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1559 - 137 170 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0044 (том 4, а. с. 1-16);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1821 - 153 300 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0048 (том 4, а. с. 17-48);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1566 - 135 170 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0038 (том 4, а. с. 49-64);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1587 - 137 600 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0039 (том 4, а. с. 65-86);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1817 - 130 600 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0042 (том 4, а. с. 87-96);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1612 - 130 600 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0043 (том 4, а. с. 97-112);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1814 - 130 600 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0049 (том 4, а. с. 113-128);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:2104 - 130 600 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0050 (том 4, а. с. 129-144);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1212 - 130 600 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0053 (том 4, а. с. 145-160);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:2107 - 126 600 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0037 (том 4, а. с. 161-176);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1214 - 130 600 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0055 (том 4, а. с. 177-192);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1213 - 130 600 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0054 (том 4, а. с. 193-208);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1215 - 130 600 грн, звіт № VS08-0057 від 16 лютого 2021 року (том 4, а. с. 209-224);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1238 - 130 600 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0056 (том 4, а. с. 225-240);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1262 - 130 600 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0060 (том 4, а. с. 241-256);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1323 - 130 600 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0059 (том 5, а. с. 1-16);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1289 - 130 600 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0058 (том 5, а. с. 17-32);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1269 - 37 900 грн, звіт від 23 лютого 2021 року № VS08-0082 (том 5, а. с. 33-48);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1313 - 130 600 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0051 (том 5, а. с. 49-64);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1217 - 130 600 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0061 /(том 5, а. с. 65-80);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1237 - 130 955 грн, звіт від 16 лютого 2021 року № VS08-0063 (том 5, а. с. 81-95);

- земельна ділянка із кадастровим номером :00:000:1819 - 151 500 грн, звіт від 23 лютого 2021 року № VS08-0079 (том 5, а. с. 96-111).

На замовлення ОСОБА_2 18 січня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-оціночна компанія «Метр» складено:

- висновок, за яким ринкова вартість земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:003:0292, загальною площею 0,1500 га, з урахуванням округлення та без ПДВ, становить 2 000 000 грн (том 11, а. с. 238-247);

- звіт з незалежної оцінки майна, відповідно до якого ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями, загальною площею 300,80 кв. м, житловою площею 131,60 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням округлення та без урахування ПДВ, становить 11 400 000 (том 12, а. с. 35-49).

27 січня 2021 року на замовлення адвоката Мухи А. І. Приватним підприємством «Перспектива-Земля» складено звіти про експертну грошову оцінку вартості дев`яти земельних ділянок, які належать ОСОБА_1 та розташовані за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Черкаська Лозова, а саме, земельні ділянки із кадастровими номерами: :00:000:1313 - 91 636 грн; :00:000:12153 - 91 636 грн; :00:000:1289 - 91 636 грн; :00:000:1819 - 91 636 грн; :00:000:1301 - 78 658 грн; :00:000:1302 - 78 714 грн; :00:000:2485 - 97 479 грн; :00:000:1269 - 9 769 грн; :00:000:212 - 91 636 грн (том 10, а.с.113-145; 151-157)

Оцінювачем ТОВ «АН «СХІД 2007» на замовлення ОСОБА_1 складено звіти про оцінку майна, відповідно до яких середня ринкова вартість одинадцяти машиномісць, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , без ПДВ становить:

- № 42 у підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 14,8 кв. м - 461 300 грн, звіт від 24 лютого 2021 року № VS08-0074 (том 5, а. с. 112-125);

- № 38 у підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 13,1 кв. м - 408 300 грн, звіт від 24 лютого 2021 року № VS08-0077 (том 5, а. с. 126-139);

- № 41 у підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 13,1 кв. м - 461 300 грн, звіт від 24 лютого 2021 року № VS08-0075 (том 5, а. с. 140-153);

- № 54 у підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 13,1 кв. м - 458 200 грн, звіт від 24 лютого 2021 року № VS08-0073 (том 5, а. с. 154-167);

- № 55 у підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 14,1 кв. м - 439 500 грн, звіт від 24 лютого 2021 року № VS08-0078 (том 5, а. с. 168-181);

- № 23 у підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 13,9 кв. м - 433 300 грн, звіт від 24 лютого 2021 року № VS08-0071 (том 5, а. с. 182-195);

- № 24 у підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 13,9 кв. м - 433 300 грн, звіт від 24 лютого 2021 року № VS08-0070 (том 5, а. с. 196-209);

- № 37 у підвалі першого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 14,2 кв. м - 442 600 грн, звіт від 24 лютого 2021 року № VS08-0076 (том 5, а. с. 210-223);

- № 26 у підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 18,1 кв. м - 564 200 грн, звіт від 24 лютого 2021 року № VS08-0068 (том 5, а. с. 224-237);

- № 22 у підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 12,9 кв. м - 402 100 грн, звіт від 24 лютого 2021 року № VS08-0072 (том 5, а. с. 238-251;

- № 25 у підвалі другого рівня нежитлової будівлі літ. «А-9», загальною площею 13,4 кв. м - 417 700 грн, звіт від 24 лютого 2021 року № VS08-0069 (том 6, а. с. 1-14).

24 лютого 2021 року ТОВ «АН «Схід 2007», на замовлення ОСОБА_1 , складено звіт про оцінку майна № VS08-0089, відповідно до якого середня ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 300,80 кв. м, житловою площею 131,6 кв. м, літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці із кадастровим номером :00:003:0292, загальною площею 0,1500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд (присадибна ділянка) становить 7 350 000 грн без ПДВ (том 6, а. с. 15-30).

Згідно зі звітом про оцінку майна від 24 лютого 2021 року № VS08-0088, складеним ТОВ «АН «СХІД 2007», на замовлення ОСОБА_1 , середня ринкова вартість нежитлових приміщень першого поверху № 23 нежитлової будівлі літ. «А-6», загальною площею 33,2 кв. м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_20 (призначення: офіс в офісному центрі) становить 1 254 500 грн без ПДВ (том 6, а. с. 31-40).

ОСОБА_1 є власницею автомобіля AUDI модель 5, державний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_16 від 13 вересня 2013 року, та згідно з розрахунком вартості з сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України вартість автомобіля становить 525 131,10 грн.

12 жовтня 2017 року ОСОБА_2 склав заяву, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прядко О. С. за реєстровим № 1345, за змістом якої він, діючи добровільно, без будь-якого примушування морального або фізичного, розуміючи значення своїх дій та українську мову, згідно зі статтею 65 СК України, надає згоду своїй дружині - ОСОБА_1 на продаж автомобіля марки AUDI, модель А5, 2013 року випуску, дата реєстрації - 13 вересня 2013 року, колір червоний, номер шасі НОМЕР_3 , тип - легковий купе-В, державний номер НОМЕР_1 , що належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, на умовах та за ціну на її розсуд. Також ОСОБА_2 надав згоду на те, щоб усі без винятку умови договору визначалися його дружиною самостійно, без додаткового погодження цих питань з ним та підтверджує, що укладення такого договору відповідає його дійсному волевиявленню та здійснюється в інтересах сім`ї (том 1, а. с. 70).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Тарасенко Г. О., на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2025 року задоволенню не підлягає.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Тарасенко Г. О., на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 рокупідлягає частковомузадоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Щодо поділу спільного майна подружжя

Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18) та інших.

З урахуванням указаних норм СК України та сталої судової практики Верховного Суду, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, необхідно встановити як обсяг спільного нажитого майна, так і час та джерела його придбання.

Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див.: постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Як роз`яснено судам у пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, у тому числі, коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Подібний висновок зробив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження 61-9018сво18).

Системний аналіз норм статей 57, 60, 61, 63, 65, 70 СК України дає підстави для висновку, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю незалежно від участі кожного з подружжя у її виникненні, і право визначати порядок здійснення права спільної сумісної власності та частки кожного

з подружжя при поділі майна є рівними.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі, що переглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що під час перебування у шлюбі сторони придбали рухоме та нерухоме майно, а саме:

- квартиру АДРЕСА_2 ;

- тридцять чотири земельні ділянки у с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області;

- одинадцять машиномісць в офісному центрі на АДРЕСА_3 ; - 1/2 частину приміщення № 23 в офісному центрі за адресою: АДРЕСА_20 ;

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із земельною ділянкою для будівництва та обслуговування цього житлового будинку (кадастровий номер 632205590:00:003:0292);

- автомобіль AUDI модель 5, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_4 .

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, надавши оцінку вимогам первісного та зустрічного позовів, наявним у справі доказам, правильно встановив обсяг спільного сумісного майна подружжя та дійшов обґрунтованого висновку, що спірне майно набуто ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі, в інтересах сім`ї, тому, виходячи із приписів статті 60 СК України, таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, а частки майна дружини і чоловіка є рівними,та вирішив спір відповідно до заявлених вимог.

Верховний Суд погоджується з висновками судів про те, що рухоме та нерухоме майно набуто сторонами за час шлюбу, воно є спільним сумісним майном подружжя, ці речі (об`єкти касаційного перегляду) є неподільними, тому підлягають поділу шляхом виділення у власність кожного окремих об`єктів рухомого та нерухомого майна.

Вирішуючи питання щодо вартості спірного майна, апеляційний суд урахував надані ОСОБА_2 в суді першої інстанції докази, які визначають ринкову вартість спільного сумісного майна подружжя на час розгляду справи, визначив вартість спільного майна подружжя. Суд урахував, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували наявні у матеріалах справи докази щодо вартості спірного майна, ОСОБА_1 надано не було, так само як і не було заявлено клопотання про призначення відповідної судової експертизи з метою визначення реальної вартості спірного майна.

Посилання касаційної скарги ОСОБА_1 на те, що вона погодилася із наданими ОСОБА_2 звітами про оцінку вартості спірного майна без проведення експертиз за певних умов, зокрема, з метою недопущення затягування розгляду справи та відсутністю коштів для оплати вартості проведення таких експертиз, висновків апеляційного суду не спростовують.

Верховний Суд ураховує, що суд апеляційної інстанції дотримався принципу змагальності сторін, надав можливість ОСОБА_1 та її представнику надати докази, які б спростували надану ОСОБА_2 оцінку, однак наданим правом позивачка та її представник не скористалися.

З цих підстав не заслуговують уваги доводи касаційної скарги про неправильно визначену вартість спірного майна, оскільки на спростування наданих ОСОБА_2 звітів про оцінку майна ОСОБА_1 не надала доказів на спростування цих звітів.

Посилання касаційної скарги на те, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки про такий поділ, який здійснив суд, заявлено не було, помилкові, з огляду на те, що обрання судом апеляційної інстанції варіанту поділу майна подружжя, за наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просили сторони, не може бути розцінене як вихід за межі позовних вимог, так як суд вирішує спір в межах заявленого позову про поділ спільного майна подружжя та визначає спосіб поділу майна, який за установлених у кожній конкретній справі обставин, є найбільш прийнятним для обох сторін та відповідає засадам розумності та справедливості (див.: висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19 лютого 2020 року у справі № 615/1364/16, від 23 лютого 2022 року у справі № 496/1069/18).

Пред`являючи позовні вимоги про визнання договору дарування нерухомого майна недійсним, ОСОБА_1 посилалася на те, що спірні об`єкти спільної сумісної власності подружжя були відчужені ОСОБА_2 на підставі судового рішення, яке у подальшому було скасоване.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України).

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див.: постанову Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Отже, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Подібний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28 липня 2021 року у справі № 759/24061/19.

Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину, з урахуванням недобросовісності третьої особи - контрагента за таким договором (див.: постанову Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 761/12692/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 вказано, що «вирішуючи питання ефективності способу захисту порушеного права шляхом пред`явлення позовних вимог про визнання договору недійсним, Велика Палата Верховного Суду виснує, що пред`явлення позову стороною договору або іншою особою (зацікавленою особою) про визнання недійсним договору є ефективним способом захисту порушеного права у разі, якщо такий позов заявлений з метою повернення одному з подружжя, чиї права порушено, майнових прав та/або частки в спільному майні подружжя, у тому числі шляхом визнання прав на частку, та/або одночасного виділення частки в порядку поділу майна подружжя або встановлення порядку користування цим майном тощо. При цьому підлягає встановленню добросовісність, насамперед, набувача за таким договором (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №916/2813/18 (пункт 8.67)).

Згідно із частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача (див.: постанову Верховного Суду від 20 березня 2019 у справі № 521/8368/15-ц).

Апеляційний суд установив, що на момент відчуження спірного нерухомого майна (04 лютого 2019 року)було чинним рішенняДергачівського районного суду Харківської області від 16 березня 2018 року у справі № 619/3102/17 про визнання за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 117,1 кв. м; одинадцять машиномісць в офісному центрі за адресою: АДРЕСА_3 ; двадцять шість земельних ділянок, що знаходяться у с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області.

Постановою Верховного Суду від 20 травня 2020 рокувказане рішення суду першої інстанції було скасовано та справу направлено на новий розгляд до районного суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначено, що: «скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи узадоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування, витребування відчуженого майна у його набувача, апеляційний суд правильно виходив із того, що частина спірного майна була відчужена одним із подружжя ( ОСОБА_2 ), який на момент укладення відповідних договорів діяв на законних підставах (чинне судове рішення), оскільки був їх єдиним власником. Надаючи оцінку правомірності укладених ОСОБА_2 договорів дарування та купівлі-продажу частини спірного майна, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на момент вчинення оспорюваних правочинів право власності ОСОБА_2 на відчужене ним за такими договорами майно не було припинено, а також за відсутності заборон щодо розпорядження таким майном, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є добросовісними набувачами майна.

Верховний Суд вважає обґрунтованими висновок апеляційного суду щодо відсутності в діях ОСОБА_4 ознак недобросовісності при укладенні договору купівлі-продажу спірної квартири, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які підтверджують її недобросовісність під час укладення вказаного правочину.

Особа може бути визнана добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений за відсутності у продавця права на відчуження.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 квітня 2025 року у справі № 910/17006/23.

Посилання заявника на застосування судом апеляційної інстанцій норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду є безпідставними, оскільки висновки у наведених заявниками справах та у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у зазначеній справі суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. Посилаючись на загальні висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, заявник намагається досягти повторної оцінки доказів, однак суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначив характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89, 367, 368 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Отже, доводи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування постанови суду апеляційної інстанції, оскільки вони не відповідають матеріалам справи та встановленим судом обставинам, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права, були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає без задоволення касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Щодо додаткової постанови Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З огляду на статтю 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

За правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 278/1396/19 (провадження № 61-16587св19).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц).

Згідно із частинами першою та другою статті 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Установлено, що ОСОБА_4 у відзиві на позовну заяву вказувала про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, зокрема, витрат на правничу допомогу в суді першої інстанцій у розмірі 11 250 грн (том 7, а. с. 28-32).

Натомість, звертаючись у липні 2024 року до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, представник ОСОБА_4 - адвокат Сулейманова М. І. не подала попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції (том 14, а. с. 9-17).

Звернувшись до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, 22 січня 2025 року представник ОСОБА_4 - адвокат Сулейманова М. І. просила стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 92 375 грн (том 16, а. с. 209-210).

До заяви про ухвалення додаткового судового рішення представником ОСОБА_4 - адвокатом Сулейманова М. І. додано: договір про надання професійної правничої допомоги від 04 березня 2021 року № 01-2/12/КАУ; завдання № 1 від 04 березня 2021 року, № 2 від 23 березня 2021 року, № 3 від квітня 2023 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 04 березня 2021 року № 01-2/12/КАУ; звіти (акти) наданих послуг від 02 червня 2021 року, від 03 червня 2021 року, від 09 грудня 2021 року, від 27 липня 2021 року, від 25 березня 2021 року, від 29 липня 2021 року за договором про надання професійної правничої допомоги від 04 березня 2021 року № 01-2/12/КАУ (том 16, а. с. 212-225).

18 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Тарасенко Г. О. подала до апеляційного суду клопотання, за змістом якого, зокрема, просила відмовити у стягненні на користь ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 92 375 грн (том 17, а. с. 48-49).

Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції надав оцінку доказам, поданим на підтвердження їх понесення та виходив із того, що сума витрат, заявлена до відшкодування (92 375 грн), перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку (11 250 грн), тому сума понесених витрат на правничу допомогу в частині такого перевищення не підлягає до задоволення. Ураховуючи фактичні витрати, понесені ОСОБА_4 на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, що включають у себе складання апеляційної скарги та участь у судових засіданнях, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

Проте, частково задовольняючи заяву про ухвалення додаткового судового рішення за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанцій, апеляційний суд не звернув увагу, що ОСОБА_4 в апеляційній скарзі не заявила клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу з наданням відповідного попереднього орієнтовного розрахунку таких витрат, до закінчення розгляду справи в апеляційному провадженні, так і не звернулася до апеляційного суду із заявою про намір надання доказів понесення нею відповідних витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених нею в суді апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 не доведено наявності підстав для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, або їх неспівмірність.

З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку про доведеність ОСОБА_4 понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 11 250 грн, їх співмірність складності справи та виконаним адвокатом обсягом роботи, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції мав стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу, понесені нею у суді першої інстанції у розмірі 11 250 грн.

Отже, доводи заявника, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, частково знайшли своє підтвердження.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 412 ЦПК України).

Ураховуючи наведене, додаткова постанова Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року підлягає зміні в частині розміру стягнутих із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у порядку розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме зменшенню з 20 000 грн до 11 250 грн.

Щодо судових витрат

Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги на постанову суду апеляційної інстанції відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - ОСОБА_5 , на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2025 року залишити без задоволення.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2025 року залишити без змін.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - ОСОБА_5 , на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року задовольнити частково.

Додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року змінити, зменшивши суму судових витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 з 20 000 грн до 11 250 грн.

У решті додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді:І. Ю. Гулейков Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк