Провадження №2/523/1979/26
У Х В А Л А

"24" лютого 2026 р. м. Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Сивак К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором споживчого кредиту,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ФІНАНС» звернулось до Суворовського (Пересипського) районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором споживчого кредиту.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 26.09.2007 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір № 0 від 26.09.2007 року, предметом якого є надання споживчого кредиту в сумі: 90 000 доларів США.

Представник позивача зазначає, що банк належним чином виконав свої зобов`язання, а відповідач умови договору не виконала.

Щодо звернення позивач з даним позовом, представник позивача зазначив, що 28.03.2024 року між первісним кредитором та позивачем було укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно якого всі права та обов`язки за кредитним договором № 0 перейшли до ТОВ «КОМПАНІ ФІНАНС».

Таким чином, на дату 25.09.2024 року за кредитним договором відповідач зобов`язання не виконала, а тому в період прострочення виконання рішення суду стягувач на підставі ст. 625 ЦК України, має право стягнути з боржника 3% річних.

З урахуванням викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі: 8 100 доларів США, що на 25.09.2024 року за курсом НБУ становить 335 132, 64 гривні.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

На адресу суду 17.02.2025 року (вх. №5502) надійшла заява про приєднання до матеріалів справи копі рішення апеляційного суду (а.с.48-58).

Не погоджуючись з позовними вимогами на адресу суду 24.03.2025 року (вх. №10250) за підписом представника відповідача адвоката Судакова В.В. (а.с.71-79).

На адресу суду 16.04.2025 року (вх. №13939) надійшла заява за підписом представника позивача про відкладення слухання справи (а.с.94). Також, 24.06.2025 року (вх. №24804) за підписом представника позивача надійшла заява про відкладення слухання справи (а.с.101-102). Також, 23.09.2025 року (вх. №38843) за підписом представника позивача Федяєва С.В. про відкладення слухання справи (а.с.108). Також, 02.12.2025 року (вх. №51709) за підписом Федяєва С.В. про відкладення слухання справи (а.с.117).

На адресу суду 03.12.2025 року (вх. №51995) надійшла заява за підписом представника відповідача адвоката Судакова Валерія Валерійовича про залишення позову без розгляду. в обґрунтування заяви представник зазначив, що 24.03.2025 року було подано відзив на позовну заяву. Відповіді на відзив не надійшло. Представник зазначає, що представник позивача будучи повідомленим про час та місце слухання справи 3-чі не з`явився, про причини не явки суду не повідомив, подані заяви про відкладення слухання справи не підтверджені доказами.

Представник зазначає, що ініціювавши судовий розгляд справи, представник позивача насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

З урахуванням викладеного просить: залишити без розгляду позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором споживчого кредиту (а.с.121-123).

В подальшому, 23.02.2026 року (вх. №8461) надійшла повторна заява про залишення позову без розгляду (а.с.129-132).

В судове засідання призначене на 24 лютого 2026 року сторони до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені.

На адресу суду 23.02.2026 року (вх. №8460) надійшла заява за підписом представника відповідача щодо розгляду справи за відсутності відповідача та вирішення питання щодо залишення позову без розгляду (а.с.133-135).

Також, на адресу суду 24.02.2026 року (вх. №8785) надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник зазначив, що просить відхилити відзив на позовну заяву, позовні вимоги задовольнити (а.с.138-143).

Отже, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представник відповідача подав клопотання щодо можливості розгляду справи за його відсутності та залишення позову без розгляду.

Представник позивача повідомлений, надав відповідь на відзив.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Згідно зі статтею 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Позовна заява подана до суду через систему «Електронний суд», судові виклику позивачу здійснено на електронну пошту.

Суд зазначає, що розгляд справи відкрито в спрощеному провадженні з викликом сторін.

Суд зауважує, та приймає до уваги доводи представника відповідача, що позивач будучи неодноразово повідомленим про час та місце слухання справи до суду не з`явився, надав клопотання про відкладення слухання справи без зазначення поважності щодо неявки.

Зазначене свідчить, що представник позивача обізнаний щодо розгляду справи з викликом сторін.

Згідно положення ч. 3 ст. 211 ЦПК України - учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Клопотання за відсутності розгляду справи від представника позивача не надходило.

Матеріалами справи встановлено, що судом неодноразово здійснювався виклик представника позивача в судові засідання, подана відповідь на відзив не містить в собі прохання щодо можливості розгляду справи за відсутності сторони позивача.

Таким чином, судом встановлено, що належним чином повідомлений позивач тричі не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини не явки, клопотання про відкладення слухання справи не містять доказів щодо поважності причин не прибуття до суду.

Частинами першою, другою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст. 223 ЦПК України - суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України - у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки. Матеріали справи не містять заяви сторони позивача щодо можливості розгляду справи за його відсутності.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21).

Згідно зі статтею 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікти недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач втратив інтерес до справи, його не явка в судові засідання свідчить про затягування розгляду справи, оскільки з лютого 2022 р. а ні позивач а ні його представник жодного разу до суду не з`явились, рухом справи не цікавились.

Крім того, Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Так, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором споживчого кредиту, без розгляду.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 13, 131, 211, 223, 257, 260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором споживчого кредиту - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня складення ухвали.

Повна ухвала складена 02.03.2026 р.

Суддя: