Справа № 583/4293/25
Номер провадження 22-ц/816/1577/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м.Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Замченко А.О. (суддя-доповідач),

суддів Петен Я.Л., Черних О.М.,

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ»

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2025 року в складі судді Яценко Н.Г., ухваленого в м. Охтирка, Сумської області (повний текст виготовлено 18 грудня 2025 року)

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Клименко 2018» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, припинення права оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

18.09.2025 ТОВ «Райз Північ» звернулося до ОСОБА_1 , ФГ «Клименко 2018» з позовом, в якому вказувало, що 01.09.2015 між ПрАТ «Райз-Максимко» і ОСОБА_1 укладено договір оренди землі №168/15, на підставі якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку площею 3,5679 га строком на 10 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Додатковою угодою від 23.07.2018 №1 до договору (про заміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення договору оренди землі №168/15) сторону орендаря змінено на ТОВ «Райз Північ». Право оренди вказаної земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 12294032. Строк договору сплив 01.09.2025.

Маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі, 29.07.2025 позивач надіслав відповідачці ОСОБА_1 лист-повідомлення про намір продовжити дію договору, відповіді на який не отримав.

У місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення ОСОБА_1 не заперечила проти продовження договору на новий строк. Зазначена земельна ділянка перебувала в оренді позивача і не вибувала з його користування протягом строку дії договору оренди землі.

Товариство продовжує користуватися земельною ділянкою. Відповідачка ОСОБА_1 не надіслала повідомлення про заперечення щодо запропонованих умов або зустрічної пропозиції, що вказує на існування правових підстав для визнання додаткової угоди укладеною. Тому позивач вважає поновленим договір на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі», а тому наявні підстави для визнання укладеною додаткової угоди про поновлення строку його дії в судовому порядку.

У той же час згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 04.09.2025 проведена державна реєстрація договору оренди землі від 02.09.2025 №б/н, укладеного між ФГ «Клименко 2018» і ОСОБА_1 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0129, номер запису про інше речове право: 61350123.

Посилаючись на викладені обставини позивач просив визнати укладеною додаткову угоду від 29.07.2025 №3 до договору оренди землі від 01.09.2015 №168/15, укладеного між ТОВ «Райз Північ» і ОСОБА_1 ; визнати відсутнім та припинити у ФГ «Крименко 2018» права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0129 площею 3,5679 га, яка розташована на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, номер запису про інше речове право 61350123.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.12.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Райз Північ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, поверхнево дослідив їх та проігнорував той факт, що відповідачем орендодавцем було порушено місячний термін розгляду листа-повідомлення. Не отримавши у встановлений договором і Законом України «Про оренду землі» (ст. 33) строк обґрунтованої відповіді, ТОВ «Райз Північ» вважає поновленим договір оренди землі від 01.09.2015. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Також вказує, що ТОВ «Райз Північ» має переважне право перед іншими особами на продовження орендних правовідносин. Суть переважного права полягає в наданні орендареві пріоритету на орендовану ним земельну ділянку перед іншими особами, але на рівних з ними умовах, запропонованих орендодавцем. Неможливо фактично та юридично передати майно, яким особа не могла на момент такої передачі фактично та юридично володіти й розпоряджатися.

Зазначає, що в листі, який додано до відзиву на позов, ОСОБА_1 стверджувала, що після закінчення чинного договору оренди землі не має наміру та не буде продовжувати (заключати) договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Райз Північ» щодо користування даною земельною ділянкою, оскільки має намір самостійно обробляти свою земельну ділянку. Але через декілька днів дана позиція була змінена та був укладений договір оренди між відповідачами, що доводить наявність завчасно прихованого наміру та недобросовісну поведінку ОСОБА_1 , які були направлені на створення штучних перешкод у реалізації переважного права позивачем, оскільки у випадку самообробітку земельної ділянки власником втрачається переважне право орендаря на поновлення договору, яке існує тільки у випадку наявності орендних відносин за участі інших осіб. Отже, фактично наведені дії відбулися з метою перешкоджання поновленню договору оренди з первісним орендарем за будь-яких умов.

Звертає увагу, що судом проігноровані доводи позивача про те, що договір оренди укладений між відповідачами на гірших умовах, ніж договір з позивачем. Отже, наведені дії відповідачки ОСОБА_1 свідчать виключно не про намір розпорядитися земельною ділянкою, яка перебуває в її власності, а фактично має місце зловживання правом та створення штучних перешкод з метою завдання шкоди апелянту, що є порушенням вимог ст. 17 Конвенції, ст. 1 Протоколу до Конвенції, ст. 41 Конституції України, ст. 13, 319 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Представник відповідачів адвокат Абрамович О.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що ОСОБА_1 є власником спірної земельної ділянки, а тому має право розпоряджатися нею на власний розсуд.

Представник ТОВ «Райз Північ», відповідачка ОСОБА_1 , її адвокат Абрамович О.В., представник відповідача ФГ «Клименко 2018» у судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а. с. 144, 146, 148). Про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №048850 від 30.03.2004 на підставі розпорядження голови Охтирської районної державної адміністрації від 30.03.2004 №185 ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 3,5679 га, розташована на території Кардашівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 14).

01.09.2015 між ПрАТ «Райз-Максимко» і ОСОБА_1 укладено договір оренди землі №168/15, відповідно до якого остання передала товариству в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 3,5679 га, у тому числі рілля - 3,5679, кадастровий номер :01:001:0129, яка розташована на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 11 - 12).

Відповідно до п. 8 договору він укладений на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

01.09.2015 між ПрАТ «Райз-Максимко» і ОСОБА_1 були підписані акти приймання-передачі земельної ділянки (об`єкта оренди) та визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а. с. 13).

Даний договір було зареєстровано 01.12.2015 (а. с. 15).

23.07.2018 між ПрАТ «Райз-Максимко», ОСОБА_1 і ТОВ «Райз Північ» укладено додаткову угоду №1 про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди землі №168/15, відповідно до умов якого орендаря ПрАТ «Райз-Максимко» замінено на нового орендаря ТОВ «Райз Північ» (а. с. 16).

Договір зареєстровано 31.01.2019 (а. с. 16 зв 17).

07.07.2025 ОСОБА_1 надіслала ТОВ «Райз Північ» лист, в якому повідомила, що не бажає продовжувати договірні відносини, у зв`язку з чим просила повернути їй земельну ділянку. Також повідомила, що бажає обробляти земельну ділянку самостійно (а. с. 58, 59). Цей лист позивач отримав 08.07.2025 (а. с. 59 зв.).

29.07.2025 ТОВ «Райз Північ» направило ОСОБА_1 лист №908 про намір продовжити дію договору оренди земельної ділянки від 01.09.2015 та проект додаткової угоди №3 до договору оренди земельної ділянки від 01.09.2015 №168/15 (а. с. 20 - 21). Вказані документи остання не отримала, у зв`язку з чим 19.08.2025 вони були повернуті відправнику (а. с. 66).

22.08.2025 ОСОБА_1 повторно надіслала ТОВ «Райз Північ» лист, в якому повідомила, що заперечує проти поновлення договору оренди землі (а. с. 61). Цей лист позивач отримав 26.08.2025 (а. с. 60 зв.).

Земельна ділянка використовувалась позивачем ТОВ «Райз Північ» до закінчення строку дії договору, тобто до 01.09.2025.

02.09.2025 ОСОБА_1 уклала з ФГ «Клименко 2018» договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_1 передала фермерському господарству належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3,5679 га, кадастровий номер :01:001:0129, у строкове платне користування терміном на 10 років (а. с. 55 - 57). Вказаний договір зареєстровано 04.09.2025 (а. с.51).

01.10.2025 ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Райз Північ» з позовом про стягнення заборгованості з орендної плати за 2018 2025 роки з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних (а. с. 63 65).

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що між ТОВ «Райз Північ» і ОСОБА_1 не було досягнуто згоди щодо поновлення договору оренди, додаткова угода до договору про його поновлення не була укладена сторонами в місячний строк, переважне право орендаря припинилось, а договір оренди припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, оскільки вони відповідають матеріалами справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 4 ст. 124 ЗК України).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Правові підстави укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Згідно з ч. 1 5, 9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.

При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді.

Таким чином, реалізація переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №594/376/17-ц, від 22.09.2020 у справах №313/350/16-ц та №159/5756/18, а також у постановах Верховного Суду від 20.10.2020 у справі №605/653/18, від 25.11.2020 у справі №605/658/18 та від 19.05.2021 у справі №605/661/18, в яких зазначено, що виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини на певних умовах; переважне право орендаря буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні попереднім орендарем процедури повідомлення про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.07.2025 ОСОБА_1 надіслала ТОВ «Райз Північ» лист, в якому повідомила, що не бажає продовжувати договірні відносини з товариством (а. с. 58).

22.08.2025 ОСОБА_1 повторно направила позивачу лист, в якому повідомила, що заперечує проти поновлення договору оренди землі, та що після закінчення 01.09.2025 строку договору оренди не буде продовжувати його дію та укладати з ТОВ «Райз Північ» нового договору (а. с. 61).

Лист ТОВ «Райз Північ» від 29.07.2025 №908 про намір продовжити дію договору оренди земельної ділянки від 01.09.2015 та проект додаткової угоди №3 до договору оренди земельної ділянки від 01.09.2015 №168/15, як вже було встановлено вище, відповідачка ОСОБА_1 не отримала і він був повернутий відправнику (а. с. 66).

Згідно з ч. 1 - 4 ст. 12, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, мотивовано виходив з того, що після закінчення строку дії договору оренди між ТОВ «Райз Північ», як орендарем, і ОСОБА_1 , як орендодавцем, не було досягнуто згоди щодо продовження дії договору оренди, орендодавець скористався своїм правом, передбаченим законом, на відмову від продовження правовідносин, отже переважне право первинного орендаря на поновлення договору оренди земельної ділянки не може вважатися порушеним, оскільки немає однієї зі складових юридичних фактів, що надають позивачу право претендувати на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме: відсутня воля орендодавця на укладення такого договору, який повідомляв орендаря про небажання поновлювати договір оренди землі або укладати новий.

При цьому колегія суддів враховує, що позивач не дотримався порядку повідомлення орендодавця про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, оскільки лист ТОВ «Райз Північ» від 29.07.2025 №908 про намір продовжити дію договору оренди земельної ділянки від 01.09.2015 та проект додаткової угоди №3 до договору оренди земельної ділянки від 01.09.2015 №168/15, хоча і направлявся, але відповідачка ОСОБА_1 його не отримала і він був повернутий відправнику (а. с. 66).

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка не повідомила в місячний термін, що не бажає продовжувати договір оренди, а тому цей договір є поновленим, спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 двічі 07.07.2025 і 22.08.2025 направляла позивачу листи, в яких повідомляла про незгоду на продовження дії договору оренди землі (а. с. 58, 61).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачка, отримавши лист ТОВ «Райз Північ» від 29.07.2025 №908 про намір продовжити дію договору оренди земельної ділянки від 01.09.2015 та проект додаткової угоди №3 до договору оренди земельної ділянки від 01.09.2015 №168/15 у місячний термін не розглянула його та не надала відповіді, є необґрунтованими, оскільки зазначені документи ОСОБА_1 не отримала і вони повернулися відправнику (а. с. 66).

Наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» виключає можливість визнання поновленим попереднього договору в обраний позивачем спосіб.

Подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21.01.2020 у справі №379/1354/18, від 25.03.2020 у справі №379/1439/18, від 06.04.2020 у справі №378/382/18, від 20.08.2020 у справі №325/1951/19, від 15.02.2023 у справі №399/295/11, від 15.05.2023 у справі №693/137/22, від 15.12.2025 у справі №357/12601/23.

Право орендаря на поновлення договору оренди землі не є абсолютним, наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору попереднім орендарем дають підстави для висновку, що переважне право орендаря не порушено.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 18.04.2019 у справі №625/166/18, від 01.08.2019 у справі №615/593/18, від 15.12.2025 у справі №357/12601/23.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач передав свою земельну ділянку в оренду іншому орендарю, також не являються підставою для задоволення позовних вимог, оскільки на час укладення 02.09.2025 ОСОБА_1 договору з ФГ «Клименко 2018» строк дії договору оренди, укладеного з ТОВ «Райз Північ», сплив 01.09.2025. А тому відповідач мав законне право розпоряджатися своєю власністю в установлений законом спосіб.

Аргументи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 мотивувала своє небажання продовжувати договірні відносини з товариством вказуючи на те, що має намір використовувати земельну ділянку для власних потреб, проте уклала договір з новим орендарем, є безпідставними, оскільки в листі, направленому орендарю, орендодавець вказувала на небажання продовжувати договірні відносини з ТОВ «Райз Північ».

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції протиправно задовольнив вимогу про відшкодування відповідачам витрат на правову допомогу, також є безпідставними, оскільки відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції взяв до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вірно визначив розмір витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ «Райз Північ».

Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Представник відповідачів ОСОБА_1 , ФГ «Клименко 2018» - адвокат Абрамович О.В. просив стягнути з позивача на користь відповідачів по 5000 грн за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зазначена правова позиція викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц.

З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, колегія суддів бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що витрати в сумі 2000 грн, понесені в апеляційному суді, відповідатимуть вимогам розумності, справедливості та співмірності.

А тому з позивача на користь відповідачів необхідно стягнути по 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 2000 грн судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» на користь Фермерського господарства «Клименко 2018» 2000 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2026 року.

Головуючий Анна ЗАМЧЕНКО

Судді: Яна ПЕТЕН

Оксана ЧЕРНИХ