ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5520/25 Номер провадження 22-ц/814/551/26Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гонтара Валерія Миколайовича на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 липня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №27015-02/2023 в сумі 20280 грн., з яких: 5200 грн. основний борг, 15080 грн. борг по відсоткам та судові витрати.

Вимоги обґрунтовані тим, що 17.02.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено в електронному вигляді договір про надання фінансового кредиту №27015-02/2023 за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит на суму 5200 грн. на 25 днів, тобто до 13.03.2023.

Невиконання кредитних зобов`язань призвело до виникнення заборгованості в загальній сумі 20280 грн.

26.09.2023 між ТОВ «Інвеструм груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №26092023, відповідно до умов якого, новий кредитор набув права вимоги по кредитним договорам, укладеним первісним кредитором, в тому числі і по кредитному договору з ОСОБА_1 , згідно реєстру боржників.

Зважаючи на отримання коштів позичальником та невиконання взятих на себе зобов`язань по поверненню коштів, ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новий кредитор», звернулося до суду з позовом про їх стягнення.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 липня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №27015-02/2023 в сумі 20280 грн., з яких: 5200 грн. основний борг, 15080 грн. борг по відсоткам, а також кошти в повернення сплаченого судового збору в сумі 3028 грн.

Не погодившись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Гонтар В.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вказує, що реєстр боржників не підписаний первісним кредитором, а відтак не може вважатись належним та допустимим доказом переходу права вимоги.

Звертає увагу на відсутність доказів, які б підтверджували факт видачі кредиту та обрахованої товариством заборгованості, оскільки наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості є сумнівним, сформований та підписаний стороною позивача, а відтак його не можна вважати об`єктивним.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17.02.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено в електронному вигляді договір про надання фінансового кредиту №27015-02/2023, за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит на суму 5200 грн. на 25 днів, тобто до 13.03.2023.

Вказаний договір, додаток №1 до нього та паспорт споживчого кредиту були підписані ОСОБА_1 за допомогою одноразового електронного підпису W0594.

Кредитні кошти в сумі 5200 грн. були перераховані на надану при укладанні договору позичальником банківську картку № НОМЕР_1 .

Невиконання кредитних зобов`язань призвело до виникнення заборгованості в загальній сумі 20280 грн., яка складається з 5200 грн. основного боргу та 15080 грн. боргу по відсоткам.

Згідно додаткових угод від 14.03.2023, 02.04.2023, 22.04.2023 та 13.05.2023 до договору про надання фінансового кредиту №27015-02/2023, укладених між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 , за заявками останньої про відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту, сторони неодноразово погоджували відстрочення виконання зобов`язання.

Згідно розрахунку заборгованості на період відстрочення виконання зобов`язання, з 14.03.2023 по 22.05.2023 позика була заморожена, а після закінчення періоду перейшла в статус прострочений кредит.

26.09.2023 між ТОВ «Інвеструм груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №26092023, відповідно до умов якого, позивач, як новий кредитор, отримав право грошової вимоги до боржників, в тому числі і по договору про надання споживчого кредиту, укладеного з ОСОБА_1 (витяг з реєстру боржників)

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність між сторонами кредитних правовідносин, правомірність та законність переходу права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора ТОВ «ФК «ЄАПБ», неналежне виконання кредитних зобов`язань позичальником, що призвело до виникнення заборгованості, яку стягнув згідно наданого розрахунку.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України в становлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям ЗУ «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону №675-VIII.

Матеріалами справи доводиться, що договір про надання фінансового кредиту №27015-02/2023, було укладено між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 , та підписано позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора W0594. При цьому договір містить особисті дані позичальника як то його місце реєстрації, ІПН, номер телефону, електронну пошту та замаскований номер банківської картки.

Кредитні кошти в сумі 5200 грн., були перераховані первісним кредитором на картку позичальника НОМЕР_2 .

Посилання апелянта на відсутність первинних документів які-б підтверджували факт видачі кредиту та наявність заборгованості, відхиляються колегією суддів як безпідставні, оскільки факт видачі коштів, користування ними доводиться особистим неодноразовим зверненням ОСОБА_1 до кредитодавця з заявами на відстрочення виконання зобов`язання за кредитним договором, внесення нею коштів, необхідних для відстрочення виконання зобов`язання, що вже само по собі доводить існування між сторонами кредитних правовідносин та неможливість позичальника їх своєчасно виконувати, у зв`язку з чим останньою неодноразово ініціювались такі відстрочки.

Наданий розрахунок заборгованості є належним доказом по справі, охоплює період строку дії кредитного договору, в ньому відсутнє нарахування в період стану кредиту «прострочений»

Що стосується доводів апелянта стосовно відсутності підписів сторін договору факторингу на виписці з реєстру боржників, то вказаний документ має живу печатку фінансової установи та підпис уповноваженого співробітника.

Саме договір факторингу та акт прийому передачі реєстру боржників, ксерокопії яких також долучені до матеріалів справи, містять підписи обох сторін договору факторингу, а підпис обома сторонами витягу з реєстру не є обов`язковим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду та не містять посилання на обставини, з якими процесуальне законодавство пов`язує скасування чи зміну судового рішення.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гонтара Валерія Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2026 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин