ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 лютого 2026 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/4091/25

Головуючий у першій інстанції - ДАВИДЧУК Д. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/478/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів (суддя Давидчук Д.П.), ухвалене у м. Прилуки, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з матір`ю. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 березня 2019 року, який розірвано рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 квітня 2023 року. На підставі рішення цього ж суду від 23 лютого 2015 року та судового наказу від 29 липня 2021 року з позивача стягуються аліменти на утримання сина і доньки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на кожну дитину. 22 липня 2025 року відкрито виконавчі провадження щодо примусового виконання зазначених рішень. У зв`язку із зміною сімейного стану - одруженням, позивач просить зменшити аліменти, встановивши їх у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) на двох дітей до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 листопада 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач не довів істотної зміни обставин, які згідно зі статтею 192 СК України є підставою для зменшення аліментів. Зміна сімейного стану та наявність заборгованості зі сплати аліментів не обумовлюють зменшення їх розміру, а встановлена частка відповідає вимогам закону та інтересам дітей.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. Позивач у апеляційній скарзі посилається на неповне з`ясування обставин і неналежну оцінку його доводів про те, що аліменти на доньку визначені судовим наказом у розмірі 1/4 доходу без урахування наявності іншого судового рішення про стягнення аліментів про яке він не мав можливості повідомити суд з огляду на особливості наказного провадження. На думку особи, яка подала апеляційну скаргу відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України на двох дітей мала бути визначена єдина частка - 1/3 доходу, тоді як фактично сукупно стягується 1/2 доходу (по 1/4 на кожну дитину). Позивач також зазначає, що тільки після пред`явлення до примусового виконання рішення від 23 лютого 2015 року та судового наказу від 29 липня 2021 року, у липні 2025 року дізнався про наявність судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Відразу ж 31 липня 2025 року звернувся з цим позовом до суду, однак суд, на його переконання, залишив поза увагою наведені обставини та докази. ОСОБА_1 наголошує, що наявність у нього двох дітей є істотною обставиною для зміни розміру аліментів, а мотиви відмови не відповідають приписам статей 182, 183 СК України та вимогам справедливості і співмірності аліментного обов`язку. У зв`язку з цим вважає, що суд першої інстанції підійшов до розгляду справи формально, а висновки суду не відповідають установленим обставинам і нормам матеріального права.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції .

По справі встановлено, що позивач і відповідачка, які перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 березня 2019 року по 24 квітня 2023 року, є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-9).

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 лютого 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 лютого 2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10).

Судовим наказом Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 липня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 30 червня 2021 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11).

Постановами державного виконавця від 22 липня 2025 року відкрито виконавчі провадження № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 з примусового виконання зазначених судових рішень (а.с. 12-13).

10 червня 2025 року ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 14).

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с. 15).

Згідно з довідкою № 70 ОСОБА_2 працює на посаді комірника з неповним тижневим навантаженням (0,5 ставки).

За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб від 27 лютого 2025 року, отриманими на запит суду, за 1-4 квартали 2025 року позивачу виплачено дохід у загальній сумі 292 926,98 грн, а відповідачці - 97 870,07 грн.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У даній справі з`ясуванню підлягає питання погіршення матеріального становища платника аліментів та зміна його сімейного стану з часу ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів.

Верховий суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 7 червня 2024 року у справі № 562/3422/23, зазначив, що зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналізуючи надані суду докази, позицію сторін у спорі та норми права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову про зменшення розміру аліментів.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивач є особою працездатного віку, належних і допустимих доказів погіршення його матеріального стану чи стану здоров`я не надав, а сама по собі зміна сімейного стану за відсутності доведеного погіршення матеріального становища не є підставою для зменшення розміру аліментів за обставин цієї справи.

Відомості про доходи сторін, витребувані судом, не підтверджують істотного погіршення матеріального становища позивача, яке б об`єктивно унеможливлювало сплату аліментів у встановленому судовими рішенням розмірі. Визначений розмір аліментів у частці 1/4 доходу на кожну дитину відповідає іх найкращим інтересам, а належних доказів його завищеності з огляду на конкретні обставини справи позивач не надав.

Доводи апеляційної скарги про те, що у наказному провадженні «мала бути визначена єдина частка 1/3 на двох дітей», не свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 192 СК України, для зменшення аліментів, оскільки фактично зводяться до переоцінки порядку та умов визначення аліментів за судовим наказом, тоді як у цій справі предметом є наявність доведеної істотної зміни обставин визначених статтею 192 СК України.

Посилання на можливе стягнення у майбутньому «3/4 доходу» є припущенням і не може бути покладене в основу висновків суду (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Посилання апелянта на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання 22 липня 2025 року та на відкриття виконавчих проваджень не є самостійною підставою для зміни розміру аліментів і не підтверджує істотного погіршення його матеріального становища чи інших підстав, визначених статтею 192 СК України.

Наявність заборгованості зі сплати аліментів (у разі її утворення) також не обґрунтовує зменшення аліментів, оскільки є наслідком неналежного виконання платником встановленого судом обов`язку.

Крім того, апеляційний суд враховує, що позивач не позбавлений права згодом змінити розмір аліментів за наявності підстав, передбачених статтею 192 СК України.

Суд забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду щодо відсутності підстав для зменшення розміру аліментів не спростовують, рішення суду є законним, обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування в оскаржуваній частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: