У Х В А Л А

18 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 206/1418/16

провадження № 61-1475ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», в інтересах якого діє адвокат Мальована Віта Андріївна, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю, повернення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернуласядо суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізинг Україна»), ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю, повернення безпідставно набутих коштів.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпра від 18липня 2025 року

у задоволенні позову відмовлено.

31 липня 2025 року Самарським районним судом м. Дніпра прийнято додаткове рішення, яким частково задоволено заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 625 грн.

В іншій частині вимог заяви відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Скасовано рішення Самарського районного суду м. Дніпра від 18 липня 2025 року та додаткове рішення Самарського районного суду м. Дніпра від 31 липня 2025 року, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2

грошові кошти, сплачені за договором про фінансовий лізинг № 00010204

від 02 вересня 2014 року, у розмірі 84 267,32 доларів США.

Стягнено з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 84 267,32 доларів США.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнено з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій

у розмірі 25 976,06 грн.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь держави витрати зі сплати судового збору

у розмірі 1 211,20 грн.

02 лютого 2026 року ТОВ «Порше Лізинг Україна», в інтересах якого діє адвокат Мальована В. А., через підсистему «Електронний Суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 січня

2026 року.

02 лютого 2026 року ТОВ «Порше Лізинг Україна», в інтересах якого діє адвокат Мальована В. А., через підсистему «Електронний Суд» подало до Верховного Суду аналогічну за змістом касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2026 року.

Відповідно до частини дев`ятої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалу про відкриття провадження у справі або про відмову у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє не пізніше ніж через двадцять днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Підставою касаційного оскарження судового рішення визначено пункт 1

частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування

у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 24 вересня 2025 року

у справі № 185/12225/23, від 05 вересня 2022 року у справі №385/321/20,

від 13 березня 2024 року у справі № 537/541/23, від 14 січня 2026 року

у справі № 206/5307/23, від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17,

від 16 березня 2023 року у справі № 911/2780/20, від 16 березня 2023 року

у справі № 911/2780/20, від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц,

від 25 вересня 2019 року у справі № 750/11600/16-ц, від 04 червня 2020 року

у справі № 290/815/17, від 25 серпня 2020 року у справі № 226/629/18,

від 17 червня 2020 року у справі № 755/7989/18, від 29 квітня 2025 року

у справі № 902/1518/23, від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22, від 03 квітня 2023 року у справі № 465/1231/22, від 24 квітня 2024 року

у справі № 756/11019/22.

Касаційна скарга подана у визначений законодавством строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Заявником подано клопотання про зупинення виконання оскаржуваної постанови, яке мотивовано тим, що наразі існують об`єктивні обставини, які можуть унеможливити поворот виконання оскаржуваного судового рішення, оскільки фактичне стягнення коштів може відбутися максимально у короткий строк та після списання коштів позивач отримає можливість вільно ними розпоряджатися. Звертає увагу на те, що у позивача відсутнє майно на підконтрольній території України, за рахунок якого можна було б здійснити поворот виконання судового рішення у випадку його скасування. Крім того, заявником подано докази примусового виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2026 року.

Так, клопотання (заява) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.

Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках (пункт 1

частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постанова Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2026 року підлягає примусовому виконанню в частині стягнення безпідставно набутих коштів та відшкодування судових витрат, при цьому заявником надано докази примусового виконання оскаржуваної постанови у відповідній частині, зокрема копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 лютого 2026 року, копію постанови про арешт майна боржника від 16 лютого 2026 року, копію постанови про арешт коштів боржника від 16 лютого 2026 року.

З урахуванням наданих заявником доказівпримусового виконання оскаржуваного судового рішення, касаційний суд зупиняє виконання

постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2026 року в частині стягнення з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих коштів у розмірі 84 267,32 доларів США, а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 976,06 грн до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Касаційний суд діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, яке не передбачає процесуальної можливості зупинити виконання судового рішення, якщо воно не підлягає примусовому виконанню.

У частині вирішення апеляційним судом вимог про визнання майна спільною власністю, то оскаржувана постанова у цій частині не підлягає примусовому виконанню, відтак відсутні правові підстави для зупинення її виконання.

Враховуючи викладене, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», в інтересах якого діє адвокат Мальована Віта Андріївна, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2026 року.

Витребувати з Самарського районного суду м. Дніпра матеріали

справи № 206/1418/25за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю, повернення безпідставно набутих коштів.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», в інтересах якого діє адвокат Мальована Віта Андріївна, про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2026 року задовольнити частково.

Зупинити виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2026 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих коштів у розмірі 84 267,32 доларів США, а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 976,06 грн до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

В іншій частині відмовити у задоволенні клопотання.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська