Провадження № 2-о/686/16/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

за участю секретаря судового засідання

Цибульської Г.В.,

представниці заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Хмельницькому цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про встановлення факту відсутності спадкоємця за місцем проживання спадкодавця,

встановив:

15 вересня 2025 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про встановлення факту відсутності спадкоємця за місцем проживання спадкодавця, зазначивши заінтересованою особою ОСОБА_3 .

Свої вимоги заявниця мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 - чоловік заявниці ОСОБА_2 . Спадкоємцями першої черги є дружина померлого ОСОБА_2 , дочка померлого ОСОБА_5 та син померлого ОСОБА_3 .

Заповіт померлий не складав. Однак, один із спадкодавців померлого, а саме син ОСОБА_3 з 2017 року не проживав із померлим батьком на момент смерті, так як весь цей час знаходився за межами України. Також вказаний спадкоємець не проживав за адресою спадкодавця протягом останні 5 років до дати смерті спадкодавця. З огляду на зазначене такий спадкоємець не має можливості прийняти спадщину у передбачений чинним законодавством строк 6 місяців.

Тож у заявниці виникла потреба довести у судовому порядку факт відсутності спадкоємця за місцем проживання спадкодавця, щоб спадкоємці померлого мали можливість прийняти спадщину у передбачений чинним законодавством строк 6 місяців та отримати свідоцтва про спадщину у нотаріуса.

Враховуючи викладене і те, що іншого порядку встановлення даного факту немає, просить суд встановити факт відсутності ОСОБА_3 за місцем проживання спадкодавця ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 на день відкриття спадщини.

Ухвалою судді від 19 вересня 2025 року заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку окремого провадження.

Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року у справі було витребувано докази.

В судовому засіданні представниця заявниці ОСОБА_2 ОСОБА_1 підтримала вимоги заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем його проживання.

Заслухавши пояснення представниці заявниці, дослідивши наданні докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина сьома статті 19 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові від 04.03.2021 року у справі № 521/19930/19 Верховним Судом зазначено, що справи щодо спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року, тощо.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Суд зазначає, що метою звернення ОСОБА_2 із заявою про встановлення факту відсутності спадкоємця за місцем проживання спадкодавця є фактично позбавлення ОСОБА_3 права на спадкування після смерті його батька ОСОБА_4 .

Таким чином, суд висновує, що з матеріалів справи вбачається спір про право між спадкоємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому даний спір не підлягає розгляду в окремому провадженні.

У частині шостій статті 294 ЦПК України встановлено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, заява ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про встановлення факту відсутності спадкоємця за місцем проживання спадкодавця підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 293, 294, 315 ЦПК України, суд

постановив:

Залишити заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про встановлення факту відсутності спадкоємця за місцем проживання спадкодавця без розгляду.

Роз`яснити заявниці її право звернутись із відповідними вимогами в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 27 лютого 2026 року.

Суддя О.М. Палінчак