Справа № 178/405/26
У х в а л а

"23" лютого 2026 р. суддя Криничанського районного суду Дніпропетровської області Лісняк В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Морозов Вадим Юрійович, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 , Криничанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Камянському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_2 про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника адвокат Морозов В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви, вказує, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця, стрільця військової частини НОМЕР_1 , який 18 червня 2024 року під час виконання бойового завдання зник безвісті в районі н.п. Новоселівка Перша, Покровського району Донецької області. 20 червня 2024 року ОСОБА_1 отримала сповіщення № 2/КР/3079 від ІНФОРМАЦІЯ_3 про зникнення її батька безвісти. Просить оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлим від дня вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 під час виконання бойового завдання, визначивши місце смерті в районі н.п. Новоселівка Перша, Покровського району Донецької області. Зобов`язати Криничанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Камянському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести запис до актів цивільного стану та видати свідоцтво про смерть.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Цивільний процесуальний кодекс України розрізняє процедури встановлення фактів про смерть:

1.Встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом ДРАЦС факту смерті (п.8 ч. 1 ст.315 ЦПК України);

2.Встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку, надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п. 9 ч. 1 ст.315 ЦПК України);

3.Встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України (ст.317 ЦПК України);

4.Оголошення фізичної особи померлою (ст.46 ЦК, ст.ст.305-309 ЦПК України).

Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості.

Пунктом 8 ч. 1 ст.315 ЦПК України передбачено можливість розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у тому числі смерті особи у певний час. При цьому, підставою для звернення до суду є неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Як роз`яснено в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин, а також вказати вірну заінтересовану особу.

Встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом РАЦС зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи.

Отже, передумовою для звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті у певний час, має передувати звернення заявника до органу РАЦСу із заявою про реєстрацію смерті особи, після одержання відмови органу РАЦСу у реєстрації факту смерті, заявник має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті особи в певний час.

При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від оголошення особи померлою. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19.

Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно із частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно із частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Саме на вказану законодавчу норму посилається заявник у заяві.

В порушення вимог п. 5 ч. 3 статті 175 ЦПК України заявником належним чином не обґрунтовано вимоги викладених обставин у заяві та не зазначено та не додано доказів, що підтверджують кожну таку обставину, необхідно уточнити, з якою заявою звертається до суду ОСОБА_1 , з заявою про встановлення факту смерті чи з заявою про оголошення ОСОБА_2 померлим, визначитись з підставами звернення до суду, тобто заявнику необхідно обґрунтувати свою заяву з посиланнями на докази (акт службовиго розслідування, акт про настання смерті, тощо), що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин, або остаточно визначити вимоги своєї заяви, оскільки відповідно до закону наведені обставини можуть бути підставою для оголошення особи померлою.

Крім того, уточнити заінтересованих осіб (актуальність на день звернення до суду), уточнити щодо якої особи стосується вказана заява ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 (по тексту «вважати ОСОБА_3 померлим» і далі по тексту).

Заявником не визначено належним чином коло осіб, на права та інтереси яких може вплинути ухвалене рішення, із чітким визначенням їх процесуального статусу як заінтересованих осіб: батьків, дружини, дітей, сестер, братів чи інших родичів. Тобто, заявником в заяві не вказано наявність чи відсутність членів родини особи, відносно якої вирішується питання.

Суд також звертає увагу, що за правовими наслідками оголошення фізичної особи померлою прирівнюється до правових наслідків, які настають у разі смерті фізичної особи, а саме: на майно такої особи відкривається спадщина. Виходячи з наведеного, заінтересованими особами у даній справі мають бути усі спадкоємці особи, якщо вони є, чи відповідна територіальна громада.

Визнання особи померлою є крайньою мірою та потребує встановлення всіх об`єктивних обставин, що стали передумовою для такого звернення, з метою уникнення в подальшому негативних наслідків щодо переходу майнових прав особи, оголошеної померлою, у разі її появи. Обов`язок щодо доказування обставин, що дають підставу припускати смерть особи, яку заявник просить оголосити померлою, покладається чинним законодавством України саме на заявника.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі № 638/18251/16-ц.

Сторона не позбавлена можливості самостійно та вчасно вживати заходів щодо збирання доказів з метою підготовки матеріалів для подання їх до суду.

Відповідно до ч.5, ч.1 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Частинами 1, 2 ст.185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Виявлені недоліки перешкоджають подальшому рухові заяви, обумовлюють залишення її без руху та надання заявниці строку для усунення вказаних в цій ухвалі недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.175, 176, 177, 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Морозов Вадим Юрійович, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 , Криничанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Камянському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_2 про встановлення факту смерті залишити без руху.

Надати заявниці строк для усунення недоліків не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити заявниці, що у випадку не усунення недоліків заяви у встановлений строк, заява буде визнана неподаною та повернена.

СуСуддя В. В. Лісняк