справа № 619/5445/25
провадження № 2/619/117/26
РІШЕННЯ

іменем України

02 березня 2026 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дергачі матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №6318 від 29 листопада 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 143605570, юридична адреса 49000, місто Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованості у розмірі 154 940,38 грн. (сто п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот сорок гривень 38 копійок).

В обґрунтування позову зазначено, що 29 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис № 6318 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 154 940,38 грн за кредитним договором від 19 липня 2011 року, яка утворилась в період з 19.07.2011 року по 30 вересня 2016 року. Про існування вищевказаного виконавчого напису позивачу стало відомо після того, як 17 березня 2025 року у додатку «Дія» Позивачу надійшло повідомлення щодо відкриття виконавчого провадження № 62877488. В подальшому Позивач, звернувшись до державного виконавця, зміг отримати копію зазначеного виконавчого напису № 6318 від 29 листопада 2016 року і таким чином ознайомитися зі змістом вказаного документа. Будь-яких листів чи повідомлень від Відповідача та/або приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису № 6318 від 29 листопада 2016 року, від державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з приводу виконання зазначеного виконавчого напису Позивач не отримував. Вважає, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки: позивач не визнає факту укладення кредитного договору з ПАТ КБ «Приватбанк» від 19 липня 2011 року, що дає підстави стверджувати, що у стягувача на момент звернення до нотаріуса не існувало права за захистом якого він звернувся до останнього- позивач заперечує існування будь-якої заборгованості за вказаним кредитним договором, бо ніяких грошових коштів від ПАТ КБ «Приватбанк» не отримував, що дає підстави стверджувати, що на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису не існувало жодної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а тому вказана заборгованість є спірною- при вчиненні нотаріусом спірного виконавчого напису не була дотримана процедура його видачі. Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису є наявність доказів надіслання Відповідачем повідомлення письмової вимоги Боржнику про усунення порушень основного зобов`язання та доказ отримання Боржником зазначеного повідомлення. Однак, Позивач жодних повідомлень, письмових вимог чи інших документів від імені Відповідача або приватного нотаріуса ніколи не отримував, про наявність оскаржуваного виконавчого напису Позивач дізнався лише в 2025 році. Позивач взагалі ніколи не укладав будь-яких договорів з АТ КБ «Приватбанк» щодо отримання кредитних коштів саме в такій сумі, тим паче ніколи не отримував їх, а тому взагалі не розуміє з яких підстав було вчинено виконавчий напис №6318 від 29 листопада 2016 року. Сам факт незгоди Позивача із розміром заборгованості свідчить про наявність спору між сторонами, який підлягає вирішенню в судовому порядку, а тому відсутня головна умова для вчинення виконавчого напису безспірність заборгованості. Враховуючи наведене, а саме те що позивач заперечує наявність будь-якої заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк», а також те, що нотаріусом недотримано процедури стягнення боргу за договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса (не направлено повідомлення боржнику з метою забезпечення його прав та інтересів бути обізнаним про початок процедури стягнення боргу кредитором на підставі виконавчого напису нотаріуса) вчинення спірного виконавчого напису є протиправним та порушує права позивача, у зв`язку з чим Позивач вимушений звернутись до суду із позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з метою захисту порушених прав.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 17.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієва Артема Анатолійовича (адреса: 14000, Чернігівська обл., м. Чернігів, проспект Миру, 55) належним чином завірену копію нотаріальної справи, заведеної у зв`язку із вчиненням виконавчого напису № 6318 від 29.11.2016 року.

Згідно листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Завалієва А.А. від 02.12.2025 №48/01-16 повідомлено наступне: у зв`язку зі зміною нотаріального округу було передано всі документи нотаріального діловодства, як нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу до Державного нотаріального архіву Чернігівської області, а документи тимчасового зберігання, термін зберігання, яких закінчився (до таких документів відносяться виконавчі написи та документи на підставі яких їх було вчинено) було знищено згідно відповідних актів про вилучення та знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду. Усі акти знищення погоджено з Державним нотаріальним архівом Чернігівської області схвалено ЕК Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми).

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 25.12.2025 клопотання представника позивача Стрижак Є.Ю. про витребування доказів задоволено; витребувано у Державного нотаріального архіву Чернігівської області (адреса: 14017, Україна, Чернігівська обл., місто Чернігів, вулиця Івана Мазепи, будинок 55) належним чином завірену копію нотаріальної справи, заведеної приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, у зв`язку із вчиненням виконавчого напису №6318 від 29.11.2016 року.

Згідно листа віл 07.01.2026 №13/01-17, Державний нотаріальний архів Чернігівської області на ухвалу по цивільній справі № 619/5445/25 повідомив, що копії документів, на підставі яких приватним нотаріусом Завалієвим А. А. було вчинено виконавчий напис № 6318 від 29.11.2016 надати не маємо можливості, оскільки відповідно до акту про вилучення для знищення документів, на внесених до Національного архівного фонду № 9, складеного приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А 26.02.2021, справа №02-20 «Копії виконавчих написів та документи, на підставі яких вони посвідчені» знищена.

28.01.2026 представник АТ КБ «ПриватБанк» Кураксіна О.І. через систему «Електронний суд» надала письмові пояснення, вказуючи на наступне. АТ КБ "ПриватБанк" заперечує проти позовних вимог. Грошові зобов`язання за кредитним договором № SAMDN0823 від 19.07.2011 Позичальник належним чином не виконувала, порушив строки виконання зобов`язань по сплаті кредиту, відсотків за користування кредитом, а тому, банк як кредитодавець не був обмежений у праві здійснити позасудове стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису для задоволення своїх грошових вимог. 29 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис № 6318 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 154 940,38 грн за кредитним договором від 19 липня 2011 року, яка утворилась в період з 19.07.2011 року по 30 вересня 2016 року. Належних контррозрахунків, або письмових доказів (платіжних документів) невідповідності (боргу в меншому розмірі) чи відсутності боргу перед Банком на підтвердження повного чи часткового виконання зобов`язань за кредитним договором № SAMDN0823 від 19.07.2011 станом на день вчинення виконавчого напису, не надається, тобто, позивач належними письмовими доказами не спростовує, а ні факту заборгованості перед Банком, а ні розміру боргу зазначеного у виконавчому написі, й відповідне вже є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Стосовно безспірності заборгованості представник відповідача пояснила наступне. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за формальними ознаками на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і нотаріус не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Стосовно заявленого до відшкодування розміру судових витрат. Попередній розрахунок розміру судових витрат, яку поніс Позивач складає 11211 грн. 60 коп., які складаються зі сплачених адвокатському об`єднанню «ЄВГЕНІЙ СТРИЖАК ТА ПАРТНЕРИ», відповідно до договору №202/25 від 20 лютого 2025 року, коштів на професійну правничу допомогу та судового збору, тобто витрати на професійну правничу допомогу складатимуть 10000,00 грн, що відповідно до положень ст.137 ЦПК України не є співмірними зі складністю справи та є надмірно завищеними. Просить прийняти письмові пояснення та долучити їх до матеріалів цивільної справи №619/5445/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відмовити в задоволенні позовних вимог представнику ОСОБА_1 - адвокату Стрижаку Є.Ю. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача, Стрижак є.Ю. надав заяву, в якій вказав, що просить розгляд справи проводити за відсутності позивача/представника позивача за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що позовну заяву підтримує та просить суд її задовольнити.

Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», у судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просила розглянути справу без її участі та відмовити у задоволенні позову.

Треті особи Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судові засідання не з`явилися, причину неявки не повідомили, про місце, дату та час судового засідання повідомлялися належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 29 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис № 6318 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 154 940,38 грн за кредитним договором від 19 липня 2011 року, яка утворилась в період з 19.07.2011 року по 30 вересня 2016 року.

25.08.2020 старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ростовським Р.В. відкрито виконавче провадження №62877488 від 25.08.2020 з виконання виконавчого напису №6318 виданого 29 листопада 2016 року.

Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, що регулюються нормами Закону України «Про нотаріат».

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону).

Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Так, згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили 22.02.2017 року, а тому п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня.

З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та банком у простій письмовій формі.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та у постанові від 02 липня 2019 року по справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16, постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц та постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №201/11696/16-ц.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису №6318 від 29.11.2016 таким, що не підлягає виконанню, є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено 968,96 грн. судового збору за подання позову.

Оскільки позов задоволено у повному обсязі, зазначені витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 4, 10 - 13, 76 - 81, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №6318 від 29 листопада 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 143605570, юридична адреса 49000, місто Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованості у розмірі 154 940,38 грн. (сто п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот сорок гривень 38 копійок).

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 968 грн. 96 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», адреса вул. Грушевського, 1д, м. Київ 01001, .

Третя особа: ПРИВАТНИЙ НОТАРІУС ЧЕРНІГОВСЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ Завалієв Артем Анатолійович, адреса: м. Чернігів, проспект Миру, 55.

Третя особа: Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса: 61052, м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 46, 4-й поверх, .

Суддя Л. В. Калиновська