Справа № 459/4622/25
Провадження № 2/459/1593/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судових засідань Лель Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У грудні 2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 23.05.2025-100002886 від 27.05.2025 в розмірі 31800,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.05.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено вищевказаний кредитний договір, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 10000,00 грн, строком на 189 днів. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі. У свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 31800,00 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10000,00 грн, заборгованості по процентам у розмірі 14700,00 грн, комісії за надання кредиту 700,00 грн, додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості ) 1400,00 грн, неустойки у розмірі 5000,00 грн.

06.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін

26.01.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позов визнав частково, просив відмовити в задоволення позову в частині стягнення заборгованості за процентами, комісією та неустойкою. Зазначив, що сума, яку позивач просить з нього стягнути втричі перевищує тіло кредиту. У разі ухвалення рішення про стягнення коштів, просив розстрочити його виконання на 6 місяців

04.02.2026 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якому представник позивача зазначив, що денна процентна ставка передбачена договором є законною, власного розрахунку заборгованості відповідачем не подано. Комісія пов`язана із наданням послуги перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, комісія за обслуговування пов`язана з наданням ряду перелічених послуг, а саме: 1) організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, 2) забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, 3) забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, 4) забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, 5) консультаційні послуги, 6) інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Вказав, що за договорами укладеними з 24.01.2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке.

Судом встановлено, що 27.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір № 23.05.2025-100002886 (далі Договір), шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до умов Договору позичальникові надається кредит у розмірі у розмірі 10000,00 грн, строком на 189 дні, дата повернення кредиту 01.12.2025, процентна ставка Стандарт - фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом яка застосовується протягом перших 5 чергових періодів користування кредитом, процентна ставка Економ- фіксована незмінна у розмірі 0,5% за 1 (один) день користування кредитом яка застосовується протягом чергових періодів, комісія, пов`язана з наданням кредиту 700,00 грн, комісія за обслуговування кредитної заборгованості -700,00 грн у кожному з двох чергових періодів, яка встановлюється за:1) організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, 2) забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, 3) забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, 4) забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, 5) консультаційні послуги, 6) інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості.

Згідно п. 2.2. Пропозиції електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: 2.2.1. дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на веб-сайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на веб-сайті Кредитодавця, 2.2.2. заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем, 2.2.3. відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.

Згідно п. 4.1 Пропозиції кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача НОМЕР_1 хх-хххх-5698.

Відповідно до п. 6.1. Пропозиції позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата Процентів, Комісії не пізніше термінів, вказаних у Графіку платежів; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.

Відповідач підписав одноразовим ідентифікатором Е518 заявку, яка є невід`ємною частиною договору, пропозицію про укладення кредитного договору (оферта), відповідь позичальника про прийняття пропозиції (Акцепт) кредитного договору 23.05.2025-100002886 (кредитної лінії) та паспорт споживчого кредиту.

Отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 1000,00 грн підтверджується інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1-1212 від 12.12.2025.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості відповідача за кредитним договором 23.05.2025-100002886 від 27.05.2025 становить 31800,00 грн, що складається з: основного боргу - 10000,00 грн, процентів 14700,00 грн, комісії за надання 700,00 грн, комісії за обслуговування 1400,00 грн, неустойки - 5000,00 грн.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК Україниборжник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76, 77 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом враховано, що відповідачем визнано факт укладення кредитного договору 23.05.2025-100002886 від 27.05.2025, однак непогодження відповідачем з наданим позивачем розрахунком нарахованих відсотків за кредитним договором не заслуговує на увагу суду, оскільки такий відповідачем не спростовано та власного розрахунку суду не надано.

Оскільки за умовами вищезазначеного кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, суд дійшов висновку, що заборгованість по тілу кредиту у розмірі 10000,00 грн та заборгованістьі по процентам у розмірі 14700,00 грн на підставі вищезазначеного договору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Щодо нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача комісії за надання кредиту у розмірі 700,00 грн та комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1400,00 грн, слід зазначити таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Згідно з п. 9 відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору позичальник замовив у Банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях; забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях; забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях; забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу; консультаційні послуги; інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що «згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Тлумачення п. 9 відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договоруне свідчить, що встановлена комісійна винагорода за послуги, пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, передбачає їх надання більше одного разу на місяць. Тому умова кредитного договору щодо встановлення комісії за обслуговування заборгованості є нікчемною.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості за комісієюза обслуговування заборгованості є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають.

Разом з тим, вимога позивача про стягнення неустойки у розмірі 5000,00 грн, не підлягає задоволенню, оскільки згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача за договором 23.05.2025-100002886 від 27.05.2025 у розмірі 25400,00 грн, що складається з: основного боргу - 10000,00 грн, процентів 14700,00 грн, комісії за надання 700,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються: висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог; розподіл судових витрат; строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Згідно із ч. ч. 1, 3, ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Виходячи із змісту ч. 5 ст. 265, ч.ч. 1,3 ст. 435 ЦПК України питання розстрочення виконання судового рішення на стадій його ухвалення судом не вирішується.

Враховуючи часткове задоволення позову, керуючись положенням ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1707,80 грн. судового збору згідно з таким розрахунком: 25400,00 (сума задоволених позовних вимог)*100/31800,00 (сума заявлених позовних вимог) = 79,87% (частина задоволених позовних вимог); 2422,40*79,87%/100%= 1934,11 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 280-283, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором 23.05.2025-100002886 від 27.05.2025 у розмірі 25400,00 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10000,00 грн, заборгованості по процентам у розмірі 14700,00 грн, комісії за надання кредиту 700,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 1934,11 грн судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ)

Відповідач: ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) .

Повне рішення складено 03.03.2026.

Суддя: В. В. Грабовський