Провадження № 2/344/2007/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що 03.09.2016 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу є дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З початку березня 2022 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейні стосунки припинені, дитина проживає з позивачем.

Після розірвання фактичних стосунків відповідач матеріально не підтримує дитину. Усі витрати позивач несе самостійно. Протягом певного часу їй вдавалось забезпечувати основні потреби дитини власними силами, проте з віком потреби дитини зросли.

Наразі син відвідує дитячий садочок, що зумовило додаткові постійні витрати на харчування, одяг, засоби догляду та канцелярію. Через адаптацію до садочка дитина почала частіше хворіти, відповідно зросли витрати на лікування та візити до лікарів.

Оскільки поєднувати догляд за дитиною та повноцінну роботу складно, адже у період хвороби потрібно залишатись вдома, позивач не має можливості отримувати стабільний дохід, який би відповідав потребам дитини.

Загальні витрати на дитину протягом місяця за підрахунками позивача становлять більше 10 000 грн.

22.12.2025 року відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого позов визнає частково, просить суд визначити розмір аліментів, у розумному та співмірному розмірі, з урахуванням участі відповідача у вихованні дитини, його матеріального становища, та реальних можливостей, зокрема відсутності постійного та прогнозованого доходу у зв`язку з воєнним станом в Україні та нестабільною економічною ситуацією, а також вікові обставини відповідача, що ускладнюють процес працевлаштування.

Відзив мотивує тим, що протягом всього періоду окремого проживання подружжя відповідач послідовно і систематично продовжує брати участь у вихованні і забезпеченні дитини. Протягом 2022-2023 років неодноразово купував дитячу суміш для харчування дитини, дитячі іграшки, одяг, взуття, товари для розвитку дитини, а також засоби безпеки для житла.

Протягом 2022-2024 років відповідач оплачував комунальні послуги за квартиру дружини, де проживала дружина з дитиною.

Окрім придбання товарів через інтернет-магазин, відповідач також надавав матеріальну допомогу дитині шляхом здійснення грошових переказів на придбання дитячого харчування та ліків, оплати дитячого садочка.

У 2024 році відповідач втратив джерело доходу, у зв`язку з чим не має можливості надалі здійснювати оплату комунальних послуг у повному обсязі. Зазначені обставини не були наслідком ухилення від обов`язку щодо утримання дитини, а мали виключно об`єктивний характер. Однак, у середині 2025 року відповідач частково відновив свої доходи та продовжив придбання товарів для задоволення дитячих потреб, оплату дитячого садкочка, ліків, тощо.

Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав відзив на позов, позовні вимоги визнає частково.

Всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 сторони 03.09.2016 року зареєстрували шлюб у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено відповідний актовий запис №1553 (а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 (а.с.7).

Згідно долучених до позовної заяви платіжних інструкцій та фіскальних чеків позивач несе численні витрати на дитину зокрема пов`язані з оплатою харчування в садочку, проведення медичних аналізів, купівлею одягу та взуття, придбання ліків (а.с.8-12).

Відповідачем також надано докази придбання дитячого харчування, підгузків, конвектору, дитячого одягу та взуття, іграшок, здійснення переказів коштів позивачу, зокрема для оплати комунальних послуг, оплати харчування у садочку (а.с.21-45).

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує відсутність даних про розмір доходів сторін, потреби дитини щодо належного утримання.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі по 4500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повнолітня. Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини та зможе забезпечити йому належний фізичний та духовний розвиток, не порушуватиме прав відповідача та норм чинного законодавства.

При цьому суд вважає, спростованими доводи позивача, що відповідач не бере участі в утриманні дитини, та визначаючи такий розмір аліментів, суд бере до уваги те, що відповідач здійснював перекази позивачу коштів на оплату комунальних послуг, купляв харчування, одяг, взуття та іграшки для дитини, з чого вбачається, що такий розмір аліментів не буде особливо обтяжливим для нього, оскільки доказів перебування на утриманні в відповідача інших осіб суду не надано, відомостей про розмір доходів, як і їх відсутності у матеріалах справи немає.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У разі виникнення додаткових витрат на дитину позивач вправі звернутись до суду з позовом до відповідача про їх стягнення.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду 01.12.2025 року.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому з відповідача слід стягнути 1211,20 грн. судового збору на користь держави.

На підставі ст.180-182, 190, 191 СК України, ст.1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст.12, 13, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 аліменти в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі по 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 01.12.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - на користь держави з зарахуванням на рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106 - 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 02.03.2026 року.

Суддя Пастернак І.А.