Провадження № 2/761/6225/2026
У Х В А Л А

23 січня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Осаулов А.А., розглянувши матеріали позовної заяви Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в інтересах ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа - Головне управління Держспоживслужби в м. Києві, про стягнення збитків, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

В листопаді 2025 р. до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла зазначена позовна заява.

Ухвалою судді від 27.11.2025 р. позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків, а сааме: позивачу необхідно було уточнити (конкретизувати) позовні вимоги та підстави позову у відповідності зі ст. 16 ЦК України, зазначити, яку саме як матеріально-правову, так і процесуальну заінтересованість вони мають у результаті розгляду справи, в чому полягає порушення прав та інтересів саме позивача з посиланням на норми матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, надати копію Положення про Департамент промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), зазначити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету учасників справи. Після виправлення недоліків уточнену позовну заяву з доказами потрібно було надати для суду та у відповідності до кількості учасників справи.

22.01.2026 р. до суду надійшла уточнення позовна заява та клопотання про поновлення строку на усунення недоліків.

Між тим, як було зазначено ухвалі судді від 27.11.2025 р., відповідно до частини першої, п`ятої статті 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

При цьому в силу припису частини п`ятої статті 174 ЦПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що особи, які наділені правом на звернення до суду, поділяються на дві групи:

- особи, які звертаються до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів й, відповідно, мають як матеріально-правову, так і процесуальну заінтересованість у конкретному результаті розгляду справи, займають процесуальне становище позивача, та

- особи, які звертаються до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, заінтересованість яких носить суто процесуальний характер й процесуальне становище яких, за загальним правилом, є відмінним від процесуального становища позивача.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10.05.2023 р. у справі справа № 210/1042/22.

Як в первісній позовній заяві, так і в уточненій Департамент промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) визначений в процесуальному статусі позивача, але не зазначено, яку саме як матеріально-правову, так і процесуальну заінтересованість вони мають у результаті розгляду справи, які їх права, свободи чи законні інтереси порушені та підлягають захисту.

Судом враховано також зміст прохальної частини позовної заяви, в якій відсутня також будь-яка матеріально-правова заінтересованість у результаті розгляду справи, а фактично вбачається про порушення прав фізичної особи ОСОБА_1 , який в процесуальному статусі позивача не вказаний.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.

Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Такі правові висновки викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі №335/6054/18 (провадження № 61-13630св19), а також в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року у справі №752/13774/16 (провадження № 61-5737св20).

При вирішенні спору по суті важливе значення має встановлення наявності в особи, яка звернулася із позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення в інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить. Тобто лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Відтак, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Ефективність способу захисту підлягає з`ясуванню в разі, якщо суд встановить порушення прав позивача.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 12.04.2024 р. у справі справа № 201/5856/17.

Отже, станом на 23.01.2026 року позивач викладені в ухвалі суду від 27.11.2025 недоліки усунув не повному обсязі, а тому відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається позивачу.

Крім цього, позивач має зареєстрований кабінет в Електронному суді.

Частиною п`ятою статті 14 ЦПК України передбачено, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до ч. 7 ст. 14 ЦПК України, особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Абзацом 5 пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих Електронних кабінетів, документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до п. 5 ч.6 ст. 272 ЦПК України, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Клопотання про поновлення строку для усунення недоліків повинно містити обґрунтування причин поважності пропуску цього строку та зазначення доказів на підтвердження таких причин.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення заяви стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, що не залежать від волі особи.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо подання заяви про усунення недоліків у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.

Саме на позивача покладено обов`язок доведення наявності в нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на подання заяви про усунення недоліків у встановленні строки.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу судді від 27.11.2025 р. Департамент промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) отримав 02.12.2025 р. о 06:20:01, що підтверджується довідкою про доставку електронного кабінету.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалу судді від 27.11.2025 р. надіслано судом до реєстру для оприлюднення 01.12.2025 р., забезпечено надання загального доступу 03.12.2025 р.

З огляду на вищевикладене, оскільки позивач має зареєстрований електронний кабінет в системі «Електронний суд», а тому отримав електронний примірник рішення 02.12.2025 р. в електронному кабінеті, то право на поновлення пропущеного строку на усунення недоліків позивач має до 12.12.2025 р. (включно).

Однак, з заявою на усунення недоліків та клопотанням про поновлення строку звернувся 22.01.2026 р., пропустивши десятиденний строк, встановлений ухвалою судді від 27.11.2025 р.

При цьому, саме по собі посилання в клопотанні про наявність технічних проблем функціонування підсистеми «Електронний суд» без надання доказів на підтвердження таких причин не може вважатись достатньою підставою для поновлення строку.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо строку для усунення недоліків не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 185, 353-355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовну заяву Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в інтересах ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа - Головне управління Держспоживслужби в м. Києві, про стягнення збитків, зобов`язання вчинити дії,-вважати неподаною і повернути позивачу.

Ухвала суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя: Осаулов А.А.