КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/3012/26
Провадження № 2/947/1921/26
УХВАЛА

04.03.2026 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Матвієвої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшніка Костянтина Ігоровича про закриття провадження по цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2026 року до Київського районного суду міста Одеси через засоби поштового зв`язку надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.04.2022 року у розмірі 15137 гривень 63 копійки та судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 27.01.2026 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі.

13.02.2026 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява від представника позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшніка Костянтина Ігоровича, в якій останній просить суд закрити провадження по цивільній справі №947/3012/26 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а також повернути позивачеві сплачений судовий збір в сумі 3028,00 грн.

В обґрунтування поданої заяви про закриття провадження по справі, представник позивача посилається на те, що відповідачкою в добровільному порядку задоволені вимоги позивача та після відкриття провадження по справі погашено суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.04.2022 року, а відтак між сторонами відсутній спір, який слугував підставою для звернення позивача до суду з цим позовом, за наслідком чого наявні підстави для закриття провадження по справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

У судове засідання призначене на 04.03.2026 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином.

Представником позивача одночасно з позовом подано до суду заяву про розгляд справи без участі.

Відповідачка у судове засідання також не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Приймаючи викладене та у відповідності до положень ст. 223 ЦПК України, судом було ухвалено провести розгляд заяви позивача про закриття провадження у справі за відсутності сторін по справі у судовому засіданні 04.03.2026 року.

У зв`язку з неявкою усіх учасників справи згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши подану до суду заяву та матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати до суду заяви та клопотання.

Пунктом 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відсутній предмет спору, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Вказана правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2021 року по справі № 638/3792/20.

Приймаючи викладене, судом встановлено, що між сторонами в даній справі виник спір за наслідком невиконання відповідачкою ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором №б/н від 29.04.2022 року, у зв`язку з чим в останньої виникла заборгованість, у загальному у розмірі 15137 гривень 63 копійки.

Дані обставини слугували підставою для звернення позивача 23.01.2026 року до суду з даним позовом, провадження за яким відкрито 27.01.2026 року.

Однак, як зазначає представник позивача у заяві від 13.02.2026 року, після звернення до суду з позовною заявою відповідачкою було погашено наявнузаборгованість за кредитним договором №б/н від 29.04.2022 року.

Отже, позивачем визнано особисто, що відповідачем спірна сума заборгованості за даною справою була відшкодована в добровільному порядку.

Приймаючи викладене, судом встановлено, що відповідачкою після звернення позивача до суду з даним позовом були вчинені дії з задоволення вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» шляхом добровільної сплати заборгованості у розмірі заявленому до стягнення за даним позовом.

Отже, предмет спору у заявленому до стягнення розміру заборгованості за даним позовом вичерпаний за наслідком здійснених відповідачем дій, що виключає наявність предмету спору станом на час розгляду справи, у зв`язку з чим суд вважає наявними підстави для закриття провадження в цій справі з підстав відсутності предмету спору.

Частиною 2 статті 255 ЦПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Приймаючи викладене та особисто визнані позивачем вказані обставини, суд вважає встановленим, що за наслідком погашення відповідачем в добровільному порядку спірної заборгованості, в даній справі відсутній спір між сторонами у справі.

За наслідком чого, суд вважає наявними підстави для закриття провадження у даній справі на підставі положень пункту 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України, а саме у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем під час пред`явлення позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 02.12.2025 року.

Щодо заявленої позивачем у клопотанні про закриття провадження у справі вимоги про повернення сплаченого ним судового збору, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до положень ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» , сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Разом з тим, згідно з положеннями статті 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Отже, з аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що компенсація позивачеві сплаченого останнім судового збору під час пред`явлення позову до суду шляхом їх стягнення з відповідача чи шляхом повернення позивачеві сплаченої суми судового збору з державного бюджету, має наслідком від підстав закриття провадження у справі передбачених ч.1 ст. 255 ЦПК України, та в залежності від процесуальної поведінки відповідача та обставин, чи мало місце задоволення відповідачем вимог позивача саме внаслідок відповідного позову позивачем до суду.

Відповідачкою не надано доказів на підтвердження відшкодування позивачеві витрат зі сплаченого останнім судового збору в сумі 3028,00 грн., за даним пред`явленим позовом.

Приймаючи викладене, виходячи зі встановлених судом обставин, що добровільне виконання відповідачкою задоволення вимог позивача мало місце після звернення позивача до суду з відповідним позовом, за наслідком чого позивач не підтримує своїх вимог, суд вважає у відповідності до положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України відсутніми підстави для повернення позивачеві сплаченого ним судового збору з державного бюджету, та в порядку вирішення питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача у відшкодування понесених останнім витрат зі сплаченого судового збору за пред`явлення даного позову 3028,00 грн.

Керуючись ст. 141, 142, п.2 ч.1 ст.255, 352-354 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшніка Костянтина Ігоровича про закриття провадження про закриття провадження по справі задовольнити.

Провадження по цивільній справі №947/3012/26 за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

Роз`яснити сторонам по справі, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» () у відшкодування витрат зі сплати судового збору 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий Калініченко Л. В.