ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Петешенкової М.Ю., Свистунової О.В.

при секретарі Пікос А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Жорніченка Дмитра Валерійовича на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетілова (Грамс) Ольга Валеріївна, про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна та скасування рішень про державну реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2023 року ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна та скасування рішень про державну реєстрацію права власності, в якому просив: визнати недійсним договір дарування нежитлової будівлі та споруд, укладений 21.07.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грамс О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1788, предметом якого є нежитлова будівля та споруди: нежитлова будівля літ. Л-3 - підвал поз. І-ІХ, загальною площею 301,4 кв.м. на І поверсі поз. 1-18, площею 299,0 кв.м., на II поверсі поз. 19-36, площею 300,4 кв.м., мезонін поз. 37-50, площею 203,0 кв.м., загальною площею 1103,8 кв.м., ганок літ. л, № 1-6, І - споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 21.07.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грамс О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1793 предметом якого є земельна ділянка, кадастровий номер :07:226:0010, загальною площею 0,0926 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна), індексний номер 23022687 від 21.07.2015 14:18:39 державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни про проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно: нежитлової будівлі та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, номер відомостей про речове право 10489667 на підставі договору дарування нежитлової будівлі та споруд, укладеного 21.07.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грамс О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1788, за ОСОБА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна), індексний номер 23022687 від 21.07.2015 14:18:39 державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни про проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно: земельну ділянку, кадастровий номер :07:226:0010, загальною площею 0,0926 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, номер відомостей про речове право 10489757 на підставі договору дарування земельної ділянки, укладеного 21.07.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грамс О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1793, за ОСОБА_1 ; скасувати державну реєстрацію права власності на вищезазначену нежитлову будівлю та споруди, проведену на підставі договору дарування нежитлової будівлі та споруд, укладеного 21 липня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23022687 від 21.07.2015 14:18:39 державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни; скасувати державну реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку кадастровий номер :07:226:0010, загальною площею 0,0926 га, проведену на підставі договору дарування нежитлової будівлі та споруд, укладеного 21 липня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23022687 відт21.07.2015 14:18:39 державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни.

Позов мотивовано тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 20 травня 2014 року був укладений договір позики б/н, згідно якого позивач передав відповідачу ОСОБА_3 грошову позику в розмірі 4 200 000,00 грн., дата повернення позики встановлена 20 травня 2015 року. Виконання зобов`язань по укладеному між позикодавцем та позичальником договору мало гарантувати те, що на дату укладення договорів позики позичальнику належали на праві приватної власності об`єкти нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 1103,8 кв.м., та земельна ділянка кадастровий номер :07:226:0010, загальною площею 0,0926 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неповерненням позики позивач змушений був звернутися до Постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» із позовною заявою про стягнення боргу за договором позики б/н від 20 травня 2014 року.

10 липня 2015 року рішенням Постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» справа № 10.07/2015 позовні вимоги було задоволено в повному обсязі та вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість по договору позики б/н від 20 травня 2014 року в розмірі 4 200 000,00 грн. Рішення набрало законної сили 10 липня 2015 року.

Проте, відповідач ОСОБА_3 , діючи недобросовісно, вивів належні йому активи з метою уникнення стягнення заборгованості а саме, одразу після прийняття рішення Постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» від 10 липня 2015 року у справі № 10.07/2015, 21 липня 2015 року ОСОБА_3 уклав із своєю донькою оспорювані договори щодо відчуження належних йому на праві власності об`єктів нерухомого майна - нежитлової будівлі та споруд, а також земельної ділянки. Договори дарування укладено ОСОБА_3 на користь його рідної дочки ОСОБА_1 .

Позивач наполягав на тому, що договори дарування укладені відповідачем ОСОБА_3 з метою уникнути цивільно-правової відповідальності за борговим зобов`язанням та рішенням третейського суду перед позивачем та направлене на недопущення звернення стягнення на його майно, а відтак порушують майнові інтереси позивача як кредитора. Оспорювані договори дарування використовувалися відповідачем ОСОБА_3 для уникнення сплати боргу та виконання судового рішення про стягнення боргу, що набрало законної сили, а тому є недійсними, оскільки порушують публічний порядок, вчинені з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства. В подальшому, на підставі оскаржуваних договорів дарування державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою (Грамс) Ольгою Валеріївною були прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23022687 від 21.07.2015 року та № 23022687 від 21.07.2015 року, а також проведено державну реєстрацію права власності на вказану вище нежитлову будівлю та споруди, земельну ділянку.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2025 року позов задоволено частково, визнано недійсним договір дарування нежитлової будівлі та споруд, укладений 21 липня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений 21 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грамс О.В., зареєстрований в реєстрі за №1788, предметом якого є нежитлова будівля та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 21 липня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений 21 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грамс О.В., зареєстрований в реєстрі за №1793 предметом якого є земельна ділянка, кадастровий номер :07:226:0010, загальною площею 0,0926 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; скасовано рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Грамс О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23022687 від 21 липня 2015 року, про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно: нежитлової будівлі та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, номер запису про право власності 10489667; скасовано рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Грамс О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23022687 від 21 липня 2015 року про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно: земельну ділянку, кадастровий номер :07:226:0010, загальною площею 0,0926 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, номер запису про право власності 10489757, в іншій частині позовних вимог відмовити. Вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що оспорювані договори дарування були укладені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з метою приховання нерухомого майна (нежитлової будівлі та споруд, а також земельної ділянки) від виконання в майбутньому за його рахунок зобов`язання щодо сплати ОСОБА_2 боргу за договором позики від 20 травня 2014 року та виконання рішення третейського суду від 10 липня 2015 року, без наміру створення правових наслідків, обумовлених вказаним договором. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків та направлений на зменшенням платоспроможності боржника після виникнення в нього зобов`язання з повернення суми позики, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для визнання оспорюваних договорів дарування, укладених між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , недійсними, оскільки вказані договори дарування суперечать моральним засадам суспільства та були вчинені без наміру створення правових наслідків, обумовлених ними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 20 травня 2014 року між ОСОБА_2 як позикодавцем та ОСОБА_3 як позичальником було укладено Договір про надання позики, відповідно до якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі 4 200 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк. Позика передається в готівковій формі шляхом передачі відповідних грошових коштів позичальнику. Строк позики розпочинається з моменту набрання чинності цим договором і закінчується 20 травня 2015 року (включно) (т. 1 а.с. 204-205).

Рішенням Постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» від 10 липня 2015 року по справі № 10.07/2015 було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість по договору позики б/н від 20 травня 2014 року в розмірі 4 200 000,00 грн. (т. 1 а.с. 215-216). Вказане рішення набуло чинності 10 липня 2015 року.

Судом також встановлено, що станом на дату укладення договору позики (станом на 20 травня 2014 року), а також станом на дату ухвалення Постійно діючим третейським судом «Південно-східний Міжрегіональний» рішення по справі № 10.07/2015 (станом на 10 липня 2015 року) відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належало нерухоме майно, а саме: на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі та споруди від 11 вересня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Колодій Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1658, ОСОБА_3 належала нежитлова будівля та споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: нежитлова будівля літ. Л-3 - підвал поз. І-ІХ, загальною площею 301,4 кв.м., на І поверсі поз. 1-18, площею 299,0 кв.м., на II поверсі поз. 19-36, площею 300,4 кв.м., мезонін поз. 37-50, площею 203,0 кв.м., загальною площею 1103,8 кв.м., ганок літ. л, № 1-6, І споруди; на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 316146, виданого управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області від 14 жовтня 2010 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 вересня 2010 року № 1663, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 15, ОСОБА_3 належала земельна ділянка кадастровий номер :07:226:0010, загальною площею 0,0926 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Після ухвалення Постійно діючим третейським судом «Південно-східний Міжрегіональний» 10 липня 2015 року рішення по справі № 10.07/2015 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 4 200 000,00 грн., а саме, 21 липня 2015 року між ОСОБА_3 як дарувальником та ОСОБА_1 як обдаровуваною було укладено договір дарування нежитлової будівлі та споруд, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грамс О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1788, згідно з яким дарувальник безоплатно передає у власність обдаровуваній належну йому на праві власності нежитлову будівлю та споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: нежитлова будівля літ. Л-3 - підвал поз. І-ІХ, загальною площею 301,4 кв.м., на І поверсі поз. 1-18, площею 299,0 кв.м., на II поверсі поз. 19-36, площею 300,4 кв.м., мезонін поз. 37-50, площею 203,0 кв.м., загальною площею 1103,8 кв.м., ганок літ. л, № 1-6, І споруди (т. 1 а.с. 217-218).

Крім того, 21 липня 2015 року між ОСОБА_3 як дарувальником та ОСОБА_1 як обдаровуваною було укладено договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грамс О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1793, згідно з яким дарувальник безоплатно передає у власність обдаровуваній належну йому на праві власності земельну ділянку кадастровий номер :07:226:0010, загальною площею 0,0926 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 220-221).

21 липня 2015 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грамс О.В. за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на вказані вище нежитлову будівлю та споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 40959762 від 21 липня 2015 року, номер запису про право власності 10489667, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (т. 1 а.с. 219).

Також, 21 липня 2015 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грамс О.В. за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на вказану вище земельну ділянку, яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 40960105 від 21 липня 2015 року, номер запису про право власності 10489757, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (т. 1 а.с. 222).

При цьому, судом встановлено, що обдаровувана відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою дарувальника ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 16 вересня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 889 (а.с. 214).

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що оспорювані договори дарування, укладені між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 після набрання законної сили рішенням Постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» від 10 липня 2015 року по справі № 10.07/2015, яким з ОСОБА_3 стягнуто заборгованість по договору позики б/н від 20 травня 2014 року в розмірі 4 200 000,00 грн., вчинено з метою ухилитись від виконання обов`язку в повному обсязі погасити заборгованість перед ОСОБА_2 , без наміру створення правових наслідків, обумовлених цими договорами, з направленням дій сторін договору на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до ОСОБА_1 та з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок зобов`язання щодо повернення боргу шляхом звернення стягнення на це майно.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_2 на обґрунтування своїх позовних вимог посилався на факт укладення між сторонами 20 травня 2014 року договору позики б/н, згідно якого позивач передав відповідачу ОСОБА_3 грошову позику в розмірі 4 200 000,00 грн., зі строком повернення до 20 травня 2015 року. А 10 липня 2015 року рішенням Постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» справа № 10.07/2015 позовні вимоги було задоволено в повному обсязі та вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість по договору позики б/н від 20 травня 2014 року в розмірі 4 200 000,00 грн. Рішення набрало законної сили 10 липня 2015 року.

При цьому вказане рішення Постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» до виконання пред`явлено не було, тоді як із даним позовом позивач звернувся лише 18 вересня 2023 року.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Нормою ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за договором позики, позовна давність за вимогами кредитора про повернення коштів за договором позики, дату повернення зазначено в цьому договорі позики, тобто 20 травня 2015 року, а також не вчинення позивачем жодних дій з повернення (стягнення) позики.

Також сторонами підтверджено, що 21 липня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , було укладено договори дарування, що посвідчені нотаріально, а саме: нежитлова будівля та споруди: нежитлова будівля літ. Л-3 - підвал поз. І-ІХ, загальною площею 301,4 кв.м. на І поверсі поз. 1-18, площею 299,0 кв.м., на II поверсі поз. 19-36, площею 300,4 кв.м., мезонін поз. 37-50, площею 203,0 кв.м., загальною площею 1103,8 кв.м., ганок літ. л, № 1-6, І споруди, та земельна ділянка, кадастровий номер :07:226:0010, загальною площею 0,0926 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час слухання справи в суді першої інстанції, відповідач заявив про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строків позовної давності (а.с.138 Т.1).

Керуючись вказаними нормами права, а також встановивши, що відповідач погашення за договором позики не вчиняв, спірні договори дарування нерухомості та земельної ділянки вчинені 21 липня 2015 року, а позивач оскаржуючи спірні договори дарування нерухомого майна та земельної ділянки звернувся до суду лише 18 вересня 2023 року, - колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин загального трирічного строку позовної давності за наявності відповідної заяви відповідача, що в силу вимог ст. 267 ЦК України є правовою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Жорніченка Дмитра Валерійовича задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2025 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетілова (Грамс) Ольга Валеріївна, про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна та скасування рішень про державну реєстрацію права власності відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частина постанови проголошена 17 лютого 2026 року

Повний текст судового рішення складено 25 лютого 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді М.Ю. Петешенкова

О.В. Свистунова