справа № 631/577/20
провадження № 2/631/16/26
УХВАЛА

23 лютого 2026 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Пархоменко І. О.,

за участю секретаря судового засідання Ляшенко І. М.,

прокурора Малюкіна Р. В.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, в інтересах держави в особі позивача Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом Першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, в інтересах держави в особі позивача Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів.

Через канцелярію суду за вхідним № 1097/21-вх відповідач ОСОБА_2 надала клопотання про залишення позову без розгляду, обґрунтовуючи наступним.

Ухвалою Нововодолазького районного суду від 07 серпня 2020 року по справі №631/577/20 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по цивільній справі за позовом Першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі позивача Старовірівської сільської ради.

Разом з тим, копія позову прокурора підписана Виконуючим обов?язки керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області Травкіним Романом Володимировичем.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 13 Закону України «Про прокуратуру», повноваження щодо здійснення представництва місцевої прокуратури у відносинах з органами державної влади надані її керівнику і лише в разі відсутності останнього такі повноваження може виконувати перший заступник або заступник керівника місцевої прокуратури (ч. 3 ст. 13 Закону України «Про прокуратуру»).

Оскільки, будь-які документи які б свідчили про те, що на момент підписання позовної заяви Керівник Первомайської місцева прокуратури Харківської області був відсутній і його Перший заступник Травкін Р. В. виконував обов?язки керівника Первомайської місцевої прокуратури в матеріалах справи відсутні, позов має бути залишено без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Також вказала, що вона фактично позбавлена можливості скористуватися своїм правом на оскарження наявності у прокурора підстав для представництва у суді інтересів держави в особі Старовірівської сільської ради, з огляду на невизначеність у питанні щодо того, яким саме прокурором подано позов: «Виконуючим обов?язки керівника», чи «Першого заступника керівника».

Також, прокурором до суду не надана копія повідомлення Первомайської місцевої прокуратури до Старовірівської сільської ради про намір пред?явити позов, як наслідок, копія вказаного повідомлення на адресу відповідача судом не була направлена, а тому ОСОБА_2 позбавлена можливості висловити свою позицію щодо дотримання прокурором порядку звернення до суду з даним позовом. Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18, постановах Верховного Суду від 06 серпня 2019 у справі №910/6144/18, від 06 серпня 2019 у справі №912/2529/18, від 10 листопада 2020 у справі № 903/504/16 тощо).

Окрім того, поважні причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб?єктом - Старовірівською сільською радою, прокурором у тексті позову не наведено, прокурор в обґрунтування підстав для представництва інтересів держави має у тексті позову зазначити конкретні підстави, які перешкоджають відповідному органу самостійно звернутися до суду (правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у справах № 924/1237/17, № 910/4345/18, № 925/226/18, № 910/2491/18). Разом з тим згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 (п.79-81 постанови), між зверненням прокурора до компетентного органу з відповідним повідомлення та до звернення прокурора до суду з відповідним позовом (у випадку бездіяльності компетентного органу) має пройти розумний строк. Аналогічні висновки викладено Верховним Судом також у постановах від 03 серпня 2020 року у справі № 910/10890/19, від 23 листопада 2020 року у справі № 908/1578/19 тощо.

Оскільки, копія зазначеного Повідомлення їй направлена не була, у додатку до позову прокурор не зазначив дату вказаного повідомлення, безпосередньо в тексті позову прокурором не зазначені ні дата направлення Повідомлення, ні дата отримання Повідомлення Старовірівською сільською радою, то відповідач об?єктивно позбавлена можливості надати суду свої міркування щодо того, сплив чи ні той розумний строк, про який зазначено вище.

Просила позов прокурора залишити без розгляду.

Також, через систему «Електронний суд» за вхідним № 388/26-вх та через канцелярію суду за вхідним № 669/26-вх представник відповідача Сімейко А. М. надав клопотання про залишення позову без розгляду, з якого вбачається наступне.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 07 серпня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі №631/577/20 за позовом першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, поданим в інтересах держави в особі Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів. При цьому, суд не вирішив питання щодо наявності у прокурора підстав для представництва інтересів держави у даній справі.

Допустимість такого позову безпосередньо залежить від наявності у прокурора конституційних підстав для представництва інтересів держави в суді, що є попереднім процесуальним питанням, яке підлягає перевірці судом до переходу до розгляду будь-яких інших аспектів цивільного позову постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Оскільки суд не вирішив питання щодо наявності у прокурора підстав для представництва інтересів держави у даній справі, то, як наслідок, суд позбавив учасників справи можливості реалізувати передбачене ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» право на оскарження таких підстав; безпідставно та передчасно перейшов до розгляду справи по суті, не вирішивши попереднє процесуальне питання, від якого залежить допустимість позову, а тому суд зобов`язаний повернутися до стадії вирішення питання щодо наявності у прокурора підстав для представництва інтересів держави, оскільки без такого вирішення відсутні правові та процесуальні передумови для розгляду позову прокурора.

Посилаючись на п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України та висновки, викладені в рішенні Конституційного Суду України від грудня 2025 року №6-р(II)/2025 у справі №328/2024(59/24) (справа щодо представництва прокурором інтересів держави в суді) зазначив, що до 01 січня 2027 року допустимим є лише таке застосування абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», яке узгоджується з Конституцією України та правовою позицією Конституційного Суду України, тоді як будь-яке інше застосування зазначених приписів суперечило б як обов`язковості рішень Конституційного Суду України, так і принципу верховенства Конституції України.

З аналізу цивільного позову прокурора вбачається, що як підстава для представництва інтересів держави фактично зазначається відсутність самостійного звернення Старовірівської сільської ради до суду з аналогічними вимогами.

Водночас саме по собі не звернення відповідного органу до суду не може розцінюватися як виключний випадок у розумінні ст. 131-1 Конституції України та не утворює легітимної підстави для звернення прокурора з позовом в інтересах держави. У даній справі прокурором не наведено та не підтверджено жодних об`єктивних обставин, які б свідчили про неможливість компетентного органу самостійно реалізувати своє право на судовий захист.

Наведені прокурором доводи фактично зводяться до констатації самого лише факту не звернення компетентного органу до суду, що, за правовою позицією Конституційного Суду України, не є та не може визнаватися легітимною підставою для представництва інтересів держави прокурором.

Оскільки прокурором не доведено наявність конституційних підстав для представництва інтересів держави в особі Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, то суд має виходити з того, що у даному випадку позов подано та підписано особою, яка не має права на його подання.

Просив вирішити питання щодо наявності/відсутності у прокурора підстав для представництва інтересів держави у цивільній справі № 631/577/20. Залишити позовну заяву прокурора без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Через канцелярію суду за вхідним № 869/26-вх прокурор Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Малюкін Р. В. надав заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду де зазначив наступне.

Старовірівська сільська рада є органом уповноваженим державою на здійснення захисту і інтересів за фактичних обставин, на які покликається прокурор, як на підстави позовних вимог.

На виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурором направлено відповідний лист-повідомлення на адресу позивача про необхідність вжиття відповідних заходів судового захисту інтересів держави.

Крім того, від Старовірівської сільської ради прокурором отримано листа від 17 березня 2020 з якого наміру вжиття відповідних заходів не простежується.

Враховуючи зазначену позицію уповноваженого органу, прокурором направлено позовну заяву до суду.

Таким чином, прокурором повідомлено уповноважений орган про виявлені порушення та надано розумний строк для самостійного звернення до суду з відповідним позовом.

Зазначеним спростовується твердження співвідповідача про невиконання прокурором вимог ст. 23 3акона України «Про прокуратуру».

Водночас, твердження представника відповідача, що прокурором не надано уповноваженому органу розумний строк для звернення до суду є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Посилаючись висновки, викладені у постановах Великої палати Верховного суду від 12 березня 2024 року у справі №927/1206/21, від 26 квітня 2020 року у справі № 912/2385/18, зазначив, що Старовірвівська сільська рада мала можливість для самостійного звернення до суду протягом розумного строку водночас такою можливістю не скористалась.

Вказані обставини стали підставою для подання прокурором позовної заяви в інтересах держави.

Щодо рішення Конституційного суду України від 03 грудня 2025 вказав, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 грудня 2025 року по справі № 344/12305/18 зазначає, що Рішенням від 03 грудня 2025 року № 6-р(II)/2025 Конституційний Суд України ухвалив визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами в тім, що вони надають прокуророві можливість здійснювати представництво інтересів держави в суді у зв?язку з нездійсненням або неналежним здійсненням захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб?єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Однак відповідно до пункту 4 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України не поширюється на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнаних неконституційними, та продовжують існувати після втрати ними чинності.

Конституційний Суд України також зазначив, що в умовах правового режиму воєнного стану особливої ваги набуває всебічне забезпечення захисту інтересів держави Україна, а неперервність виконання прокуратурою визначених Конституцією України функцій є важливою передумовою належного функціонування держави в цей період (пункт 9 мотивувальної частини). Такий конституційний підхід підтверджує правомірність здійснення прокурором представництва інтересів держави у спірних правовідносинах до моменту втрати чинності відповідними нормами або до їх законодавчого врегулювання, за умови наявності визначених законом підстав для такого представництва.

Ураховуючи вищевикладене та факт бездіяльності Старовірівської сільської ради, в даному випадку вбачається як виключний випадок, зазначений в рішенні КСУ від 03 грудня 2025 року № 6-р (II)/2025, на здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді шляхом звернення до суду з даним позовом.

Просив відмовити у задоволенні клопотання сторони відповідача про залишення позову прокурора без розгляду.

Представник відповідача Сімейко А. М. у судовому засіданні підтримав клопотання у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеному у письмовому клопотанні, просив вирішити питання щодо наявності/відсутності у прокурора підстав для представництва інтересів держави у цивільній справі № 631/577/20 та залишити позовну заяву прокурора без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Прокурор Малюкін Р. В. у судовому засіданні заперечував проти клопотання представника відповідача Сімейка А. М. надав пояснення аналогічні викладеному у письмовому запереченні, просив відмовити у задоволенні клопотання про залишення позову прокурора без розгляду.

Суд, вивчивши клопотання відповідача та представника відповідача про залишення позову без розгляду, заперечення прокурора на клопотання про залишення позову без розгляду, дослідивши матеріали справи у межах заявленого клопотання, дійшов наступного.

Частиною 2 ст. 4 ЦПК України визначено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 ЦПК України у справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи й інтереси інших осіб, визначені у статті 56 ЦПК України.

За приписами ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, потреба їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування правил, передбачених статтею 185 цього Кодексу (ч. 4 ст. 56 ЦПК України).

Окрім того порядок представництва прокурором інтересів держави в суді визначений спеціальним законом. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Положеннями ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з аб. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (аб. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої палати Верховного суду від 06 липня 2021 року у справі №911/2169/20 (провадження №12-20гс21) (п.п. 8.38, 8.40 даної постанови).

Такого самого висновку дійшла Велика Палата Верховного суду у постанові від 12 березня 2024 року у справі №927/1206/21(провадження № 12-31гс23) (п. 72) зазначивши таке: Оскільки прокурор вважає, що у спірних правовідносинах є компетентний орган, уповноважений на захист порушених інтересів держави, Велика Палата Верховного Суду знов звертає увагу на те, що при зверненні до суду з позовом прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (висновки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (пункт 81).

Судом встановлено, що прокурор у позовній заяві вказав, що у Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області виникло право на стягнення з ОСОБА_2 безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою. Однак, сільська рада не здійснювала належним чином захисту інтересів держави та самостійно з позовом до суду не звернулася.

У листі від 17 березня 2020 року № 421 Старовірівська сільська рада Нововодолазького району Харківської області просить вирішити питання про вжиття Первомайською місцевою прокуратурою заходів представницького характеру відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо стягнення безпідставно збережених коштів на користь Старовірівської сільської ради. При цьому зазначає, що Старовірівською сільською радою не подавались позови до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів.

18 березня 2020 року Старовірівська сільська рада Нововодолазького району Харківської області скерувала прокурору лист № 421 іззазначенням реквізитів для перерахування безпідставно збережених коштів на користь Старовірівської сільської ради.

Відповідно до листа 24 червня 2020 року за № 39/4-4676вих20 прокурор повідомив Старовірівську сільську раду про наявність підстав для стягнення безпідставно збережених коштів з ОСОБА_2 , підготовку Первомайською місцевою прокуратурою позовної заяви, в інтересах держави в особі Старовірівської сільської ради Харківської області та здійснення представництва інтересів держави в особі Старовірівської сільської ради Харківській області.

При цьому, Старовірівська сільська рада Нововодолазького району Харківської області наявність підстав для представництва не оскаржувала, заперечень проти представництва прокурором інтересів держави в особі Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області суду не висловлювала.

Отже, на виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурором повідомлено Старовірівську сільську раду про виявлені порушення та надано розумний строк для самостійного звернення до суду з відповідним позовом.

Старовірвівська сільська рада мала можливість для самостійного звернення до суду у період часу з 17 березня 2020 року до 08 липня 2020 року, тобто чотири місяці, що беззаперечно є розумним та достатнім строком, водночас такою можливістю не скористалась, навпаки ще 17 березня 2020 року просила Первомайську місцеву прокуратуру вжити заходів.

З огляду на викладене, доводи сторони відповідача щодо відсутності у прокурора підстав для представництва інтересів держави в особі Старовірівської сільської ради, суд вважає необґрунтованим.

Твердження сторони відповідача щодо не зазначення прокурором у тексті позову поважних причин, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб?єктом - Старовірівською сільською радою не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються текстом позовної заяви, де прокурором наведена відома йому інформація Старовірівської сільської ради від 17 березня 2020 року № 428, щодо не звернення вказаного органу, про що він зазначив в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, що у повній мірі відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Великої палати Верховного суду від 06 липня 2021 року у справі №911/2169/20 (провадження №12-20гс21), від 12 березня 2024 року у справі №927/1206/21(провадження № 12-31гс23).

Посилання відповідача ОСОБА_2 на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах № 924/1237/17, № 910/4345/18, № 925/226/18, № 910/2491/18, є безпідставними, оскільки обставини зазначених справ є дещо іншими ніж обставини справи що розглядається.

Доводи сторони відповідача з приводу залишення без розгляду позову прокурора, оскільки в матеріалах справи відсутні документи які б свідчили про те, що на момент підписання позовної заяви Керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області був відсутній і його Перший заступник Травкін Р. В. виконував обов?язки керівника Первомайської місцевої прокуратури, ураховуючи що за ч. 3 ст. 13 повноваження щодо здійснення представництва місцевої прокуратури у відносинах з органами державної влади надані її керівнику і лише в разі відсутності останнього такі повноваження може виконувати перший заступник або заступник керівника місцевої прокуратури, є безпідставними та такими, що не базуються на вимогах закону, беручи до уваги приписи ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції на час звернення прокурора до суду) де визначено, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

З зазначеного випливає, що з позовом до суду міг звертатися перший заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області Травкін Р. В., що підписав позов як виконуючий обов?язки керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області.

Постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №819/478/17 не є ревалентною на обґрунтування зазначених доводів сторони відповідача, тому що ґрунтується на фактичних обставинах, що відрізняються від обставин поточної справи.

З приводу посилання сторони відповідача на те, що наведені прокурором доводи фактично зводяться до констатації самого лише факту не звернення компетентного органу до суду, що, за правовою позицією Конституційного Суду України від 03 грудня 2025 року №6-р(II)/2025 у справі №328/2024(59/24) (справа щодо представництва прокурором інтересів держави в суді), не є та не може визнаватися легітимною підставою для представництва інтересів держави прокурором, суд зазначає таке.

Рішенням Конституційного суду України від 03 грудня 2025 року № 6-р(II)/2025 у справі № 3-28/2024 (59/24), яким визнали такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами втім, що вони надають прокуророві можливість здійснювати представництво інтересів держави в суді у зв?язку з нездійсненням або неналежним здійсненням захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб?єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Окремі приписи аб. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність із 1 січня 2027 року.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 грудня 2025 року по справі № 344/12305/18 зазначає, що Рішенням від 03 грудня 2025 року № 6-р(II)/2025 Конституційний Суд України ухвалив визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами в тім, що вони надають прокуророві можливість здійснювати представництво інтересів держави в суді у зв?язку з нездійсненням або неналежним здійсненням захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб?єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Однак відповідно до пункту 4 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України не поширюється на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнаних неконституційними, та продовжують існувати після втрати ними чинності.

Згідно з частиною першою статті 97 Закону України «Про Конституційний Суд України» Конституційний Суд України у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку.

Конституційний Суд України враховує, що в Україні у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан (Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 зі змінами; Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX), та виходить із того, що для забезпечення можливості виконання державою свого обов`язку щодо захисту інтересів держави потрібно врегулювати питання реалізації установленої пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України функції прокуратури.

Отже, установивши невідповідність Конституції України (неконституційність) окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 Закону, Конституційний Суд України вважає за потрібне реалізувати своє повноваження, визначене частиною другою статті 152 Конституції України, та відтермінувати втрату ними чинності після ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Обираючи такий підхід, Конституційний Суд України враховує передусім, що в період дії воєнного стану в Україні вагомою є потреба усебічно забезпечити захист інтересів держави Україна та стабільність конституційного правопорядку, й виходить із того, що неперервність виконання прокуратурою визначених Конституцією України функцій є важливою передумовою належного функціонування держави в умовах воєнного стану.

Конституційний Суд України також вважає за доцільне не поширювати дію цього Рішення на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 Закону та продовжують існувати після втрати ними чинності.

Ураховуючи Рішенням Конституційного суду України від 03 грудня 2025 року № 6-р(II)/2025 у справі № 3-28/2024 (59/24), висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 10 грудня 2025 року по справі № 344/12305/18 та факт бездіяльності Старовірівської сільської ради суд вважає доводи сторони відповідача безпідставними та необґрунтованими.

Посилання відповідача ОСОБА_2 з приводу того, що копія повідомлення Первомайської місцевої прокуратури до Старовірівської сільської ради про намір пред`явити позов не була їй направлена, а тому вона позбавлена можливості висловити свою позицію щодо дотримання прокурором порядку звернення до суду з даним позовом та надати суду свої міркування щодо того, сплив чи ні розумний строк, для самостійного звернення до суду Старовірівської сільської ради, не є правовою підставою для залишення позову прокурора без розгляду.

З огляду на викладене, доводи сторони відповідача щодо відсутності у прокурора підстав для представництва інтересів держави в особі Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області суд вважає необґрунтованим, та доходить висновку про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в справі за позовом Першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, в інтересах держави в особі позивача Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів.

Відповідно до аб. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави у суді може бути оскаржена, зокрема, громадянином чи її законним представником.

Натомість існує вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, визначений ст. 353 ЦПК України. Ухвала про визнання підстав для представництва або про відкриття провадження за позовом прокурора у цьому переліку відсутня.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 зазначила що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в справі за позовом Першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, в інтересах держави в особі позивача Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів, відповідно вимоги відповідача про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 223, 240, 258, 260, 275, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Підтвердити наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в справі за позовом Першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, в інтересах держави в особі позивача Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів.

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду відмовити.

У судовому засіданні оголосити перерву до 11 години 00 хвилин 04 березня 2026 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повне судове рішення буде складено 27 лютого 2026 року.

Суддя І. О. Пархоменко