Справа №478/1183/25 пров. №2/478/38/2026
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2026 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Шинкарюка М.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду с-ще Казанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

09 жовтня 2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтована тим, що 16 листопада 2023 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №16.11.2023-100000186, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 13000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 16 листопада 2023 року, строком на 140 днів з дати його надання, тобто до 03 квітня 2024 року, з процентною ставкою - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, комісії пов`язаної з наданням кредиту 15% від суми кредиту, що становить 1950 грн. Позивач виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, проте відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не здійснював погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором.

Посилаючись на наведені обставини, позивач ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №16.11.2023-100000186 від 16 листопада 2023 року у розмірі 30349 грн 76 коп., яка складається з: 13000 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 16379 грн 94 коп. заборгованість за відсотками; 969 грн 82 коп. комісія, та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

17 листопада 2025 року відповідачем ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність та недоведеність обставин, на які позивач посилається як на правову підставу своїх вимог. Зазначив, що позивачем ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» не доведено належними та достатніми доказами факту укладання з ним Кредитного договору №16.11.2023-100000186 від 16 листопада 2023 року. Так, матеріали справи не містять жодного доказу, що укладення Кредитного договору №16.11.2023-100000186 від 16 листопада 2023 року відбувалось в порядку визначеному чинним законодавством. Позивачем не надані докази, як саме проводилась ідентифікація особи та не надано доказів такої ідентифікації. Наголошує, що доказів укладення договору, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, позивачем також не надано. Крім того, посилається на те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження виконання обов`язків кредитодавця за договором та фактичне надання кредитних коштів, позивачем не надано будь-яких доказів того, що він як позичальник погодився на надання йому кредитних коштів на банківську картку, як і доказів того, що відповідна картка належить йому. Вказує, що позивачем не надано жодного належного доказу перерахування коштів та отримання таких коштів саме ним. Вважає, що вимоги про стягнення з нього відсотків у розмірі 16379 грн 94 коп., які були нараховані позивачем після спливу строку кредитування є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Крім того, відповідач вказує, що ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» пропустило строки спеціальної позовної давності, які складають один рік щодо стягнення процентів. Зокрема, ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення процентів (штрафу, неустойки, відсотків та пені). Згідно норм ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, тобто вважає, що згідно позовної заяви, таке право виникло у позивача ще у 2023 році, та спеціальний строк позовної давності для процентів сплив ще у 2024 році. Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав викладених у відзиві та застосувати строки позовної давності (а.с.44-58).

25 листопада 2025 року представником позивача ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» Ларіоновим К.О., в порядку ст.179 ЦПК України, в електронному вигляді через систему «Електронний суд», подано до суду відповідь на відзив, згідно з якою вважає, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладеного правочину та нормам чинного законодавства. Зокрема, з посиланням на доводи аналогічні позовній заяві зазначив, що Кредитний договір №16.11.2023-100000186 від 16 листопада 2023 року укладений між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам чинного законодавства України. Оформлюючи кредитний договір, відповідач заходить на Веб-сайт ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», реєструється та створює електронний кабінет (доступ до якого має тільки відповідач), в якому йому надходить текст кредитного договору та де він має змогу ознайомитися з Паспортом споживчого кредиту, Графіком платежів з переліком складових загальної вартості кредиту та реальною річною процентною ставкою тощо. А тому 16 листопада 2023 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір про надання споживчого кредиту. Також вказує, що ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, чим позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Нарахування відсотків за користування кредитними коштами виданими в рамках кредитного договору, здійснювалось в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Отже, вважає, що підписуючи договір, позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. Сторонами погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого сторонами строку. Нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту, розмір яких визначався договором. Крім того, щодо застосування спеціальних строків позовної давності зазначив, що відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені); про спростування недостовірної інформації, поміщеної у медіа. У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у медіа або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості; про переведення на співвласника прав та обов`язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (ст.362 цього Кодексу); у зв`язку з недоліками проданого товару (ст.681 цього Кодексу); про розірвання договору дарування (ст.728 цього Кодексу); у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (ст.925 цього Кодексу); про оскарження дій виконавця заповіту (ст.1293 цього Кодексу); про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства. Відтак позовна вимога щодо стягнення заборгованості за кредитним договором не підпадає під перелік вимог застосування спеціальної позовної давності, у зв`язку з чим вважає, що позиція сторони відповідача щодо застосування таких строків є безпідставною. Враховуючи вищевикладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.68-77).

01 грудня 2025 року на вказану відповідь на відзив від відповідача ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ст.180 ЦПК України, надійшло до суду заперечення, в якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, жодними доказами не підтверджені, підтримав доводи та обґрунтування позиції висловлені у відзиві, просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі (а.с.90-98).

02 грудня 2025 року представником позивача ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» Ларіоновим К.О., в електронному вигляді через систему «Електронний суд», подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому останній посилаючись на необхідність у витребуванні доказів, які у своїй сукупності дадуть змогу дійти висновку про наявність, або відсутність обставин справи, що входять до предмету доказування та відповідно правильного вирішення справи по суті, просить суд витребувати у ПАТ «БАНК ВОСТОК» (, місце знаходження: 49051 м. Дніпро, вул. Курсантська, 24): інформацію чи емітувалась (видавалась) банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ); виписку про рух грошових коштів по картковому рахунку, відкритому до платіжної картки № НОМЕР_1 за період з 16.11.2023 року по 03.04.2024 року з відображенням часу зарахування коштів; інформацію щодо прізвища, ім`я, по-батькові отримувача грошових коштів, перерахованих на карту № НОМЕР_1 , видану ПАТ «БАНК ВОСТОК» на яку 16.11.2023 року були перераховані грошові кошти в сумі 13000 грн (а.с.103-104).

Ухвалою суду від 15 грудня 2025 року задоволено клопотання представника позивача ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» Ларіонова К.О. про витребування доказів.

08 січня 2026 року на виконання вимог ухвали суду від 15 грудня 2026 року АТ «ВСТ БАНК» повідомило, що в Банку не обліковуються рахунки та договори ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), особа не є клієнтом Банку (а.с.131).

29 січня 2026 року представником позивача ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» Ларіоновим К.О., в електронному вигляді через систему «Електронний суд», подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому останній посилаючись на необхідність у витребуванні доказів, які у своїй сукупності дадуть змогу дійти висновку про наявність, або відсутність обставин справи, що входять до предмету доказування та відповідно правильного вирішення справи по суті, просить суд витребувати у АТ «А-БАНК» (, місце знаходження: 49074 м. Дніпро, вул. Батумська, 11): інформацію чи емітувалась (видавалась) банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ); виписку про рух грошових коштів по картковому рахунку, відкритому до платіжної картки № НОМЕР_1 за період з 16.11.2023 року по 03.04.2024 року з відображенням часу зарахування коштів; інформацію щодо прізвища, ім`я, по-батькові отримувача грошових коштів, перерахованих на карту № НОМЕР_1 , видану АТ «А-БАНК» на яку 16.11.2023 року були перераховані грошові кошти в сумі 13000 грн (а.с.141-142).

20 лютого 2026 року на виконання вимог ухвали суду від 29 січня 2026 року АТ «А-БАНК» надано докази, що вимагав суд (а.с.158-197).

Представник позивача ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав доводи та обґрунтування позиції висловлені у відзиві, просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Вислухавши доводи відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 16 листопада 2023 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №16.11.2023-100000186 (а.с.12-16).

Відповідно до пунктів 2.1 та 2.2 Кредитного договору (пропозиції про укладення кредитного договору (оферта)), він укладається Кредитодавцем та Позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: Пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті Кредитодавця; Заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.

Так, згідно Заявки кредитного договору №16.11.2023-100000186 Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту 16 листопада 2023 року; 2. Сума Кредиту: 13000 грн 00 коп.; 3. Строк, на який надається Кредит - 140 днів з дати його надання; 4. Дата повернення (виплати) кредиту 03 квітня 2024 року; 5. Період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту; 6. Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене. У позичальника та Кредитодавця відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту; 7. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; 8. Проценти розраховуються шляхом множення Кредиту/залишку Кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді; 9. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 15% від суми Кредиту та дорівнює 1950 грн. Розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту; 10. Графік платежів; 12. Неустойка: 130 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 3.1. Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (далі - Пропозиція) передбачено, що Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію.

Згідно п.3.2. Пропозиції, Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

В силу п.4.1. Пропозиції, Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5375-23ХХ-ХХХХ-4773.

Пунктом 4.3. Пропозиції визначено, що днем надання Кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитора, а днем погашення Кредиту - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування коштів на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитора. У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитора, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу.

Відповідно до п.4.4. Пропозиції, сторони встановлюють, що Проценти нараховуються з дня надання коштів Позичальнику включно до дати їх фактичного повернення. У разі дострокового повернення Кредиту Позичальник у день цього повернення сплачує Проценти за період фактичного користування кредитом. У разі дострокового часткового повернення Кредиту у день повернення позичальник сплачує проценти за період фактичного користування всією сумою кредиту, а на залишок суми кредиту нараховуються проценти у загальному порядку, передбаченому договором. При достроковому погашенні кредиту комісія, пов`язана з наданням кредиту повинна бути сплачена Позичальником у день дострокового погашення кредиту.

Згідно п.7.6. Пропозиції у випадку невиконання/неналежного виконання Позичальником будь-яких грошових зобов`язань за Договором Кредитодавець залишає за собою право нарахування неустойки, розмір якої встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Максимальний розмір неустойки встановлюється законом.

Як вбачається з п.9.1. Пропозиції у разі несплати Кредиту та/або Процентів та/або Комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню Кредиту та/або Процентів та/або Комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми Кредиту та/або несплати нарахованих Процентів та/або несплати нарахованих Процентів та/або Комісії до Позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. Кредитного договору.

Відповідно до п.11.8. Пропозиції позичальник підтверджує, що вказаний ним при реєстрації номер телефону належить виключно Позичальнику, не переданий та не буде переданий в користування та/або володіння та/або розпорядження будь яким особам, саме цей номер телефону використовується та буде використовуватись Позичальником при виконанні даного договору, вчинені будь-яких операцій за ним.

У даному договорі фінансовим номером телефону ОСОБА_1 зазначено: НОМЕР_3 . Крім того, зазначений вище номер телефону вказаний і в позовній заяві, як номер телефону відповідача ОСОБА_1 .

Згідно п.11.9. Пропозиції позичальник підтверджує, що вказаний ним для перерахування коштів платіжний засіб/поточний рахунок належить виключно Позичальнику на законних підставах, право на його використання не зупинене, не припинене, не обмежене іншим чином, платіжний засіб не є втраченим, безперешкодно використовується виключно Позичальником.

Реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступним договорами: 5375-23ХХ-ХХХХ-4773.

Вказаний кредитний договір №16.11.2023-100000186 від 16 листопада 2023 року, який складається із Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 16 листопада 2023 року, Заявки кредитного договору №16.11.2023-100000186 від 16 листопада 2023 року, та Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №16.11.2023-100000186, Паспорту споживчого кредиту було підписано відповідачем ОСОБА_1 (позичальником) одноразовим ідентифікатором С848, отриманого ним в смс-повідомленні, яке було відправлене на фінансовий номер телефону НОМЕР_3 .

Позичальником також було підписано додаток до Кредитного договору з інформацією про контактні дані позичальника, інформацією про місце роботи позичальника та повідомленням про кримінальну відповідальність (а.с.17 зворот -18).

Отже, ОСОБА_1 здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору, який є предметом позову, в установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним.

На виконання даного договору ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», в цей же день позичальнику ОСОБА_1 , було надано кредит, шляхом перерахування АТ КБ «ПриватБанк» 16.11.2023 16:03 13000 грн на платіжну картку клієнта: НОМЕР_4 , ІD операції: , призначення платіжної операції: Видача за договором №16.11.2023-100000186 (а.с.19).

Згідно відомостей наданих АТ «А-БАНК» на виконання вимог ухвали суду від 09 лютого 2026 року, за вих.№20.1.0.0.0/7-20260211/0118 від 13 лютого 2026 року, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) Банком було емітовано картку № НОМЕР_5 (а.с.158). 16 листопада 2023 року на платіжну картку № НОМЕР_5 було зараховано кошти у сумі 13000 грн, що підтверджено наданою АТ «А-БАНК» випискою руху коштів по картці № НОМЕР_5 , за період з 16.11.2023 року по 03.04.2024 року (а.с.159-197).

Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому договором - 13000 грн.

Відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за Кредитним договором №16.11.2023-100000186 від 16 листопада 2023 року не виконав, заборгованість, у строк, обумовлений договором не погасив, проценти за користування кредитними коштами та комісію не сплатив.

Згідно наданого ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» розрахунку ОСОБА_1 має заборгованість у загальному розмірі 30349 грн 76 коп., з яких заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 13000 грн, заборгованість за відсотками - 16379 грн 94 коп., комісія - 969 грн 82 коп. (а.с.20).

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, договір укладено сторонами в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону).

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з приписами ст.12, ч.1, 5-7 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено матеріалами справи Кредитний договір №16.11.2023-100000186 від 16 листопада 2023 року укладено між сторонами в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти Договір.

Установивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем Договір не був би укладений сторонами, суд приходить висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За такого доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що він не отримував кредитні кошти від позивача, кредитний договір не підписував ні власноруч ні з використанням електронного підпису або електронного цифрового підпису не заслуговують на увагу. Оскільки, кредитний договір відноситься до оспорюваних договорів, відповідач ОСОБА_1 укладений кредитний договір не оспорював ні в цілому, ні в будь-якій окремій його частині, а тому в силу вимог ст.204 ЦК України цей правочин є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Відповідач будь-яких доказів у спростування як факту укладення кредитного договору, так і заявленого до стягнення розміру заборгованості за кредитним договором не надав, чим не виконав покладений на нього процесуальний обов`язок, передбачений ст.81 ЦПК України.

Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним Договором.

У Договорі сторонами погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування.

Доводи відповідача щодо відсутності в матеріали справи доказів перерахування коштів за договором та отримання їх відповідачем відхиляються, як безпідставні, і спростовуються наступним.

На виконання даного договору ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», в цей же день позичальнику ОСОБА_1 , було надано кредит, шляхом перерахування АТ КБ «ПриватБанк» 16.11.2023 16:03 13000 грн на платіжну картку клієнта: НОМЕР_4 , ІD операції: , призначення платіжної операції: Видача за договором №16.11.2023-100000186 (а.с.19).

Згідно відомостей наданих АТ «А-БАНК» на виконання вимог ухвали суду від 09 лютого 2026 року, за вих.№20.1.0.0.0/7-20260211/0118 від 13 лютого 2026 року, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) Банком було емітовано картку № НОМЕР_5 (а.с.158). 16 листопада 2023 року на платіжну картку № НОМЕР_5 було зараховано кошти у сумі 13000 грн, що підтверджено наданою АТ «А-БАНК» випискою руху коштів по картці № НОМЕР_5 , за період з 16.11.2023 року по 03.04.2024 року (а.с.159-197).

Отже, у суду відсутні підстави для сумніву, що ОСОБА_1 було перераховано визначену умовами договору позику, що підтверджується вищенаведеними доказами, та не спростовано відповідачем, який будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору не заявляв. Відповідач не надав власного розрахунку заборгованості за кредитом на спростування розрахунку позивача.

За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», заборгованість за Кредитним договором №16.11.2023-100000186 від 16 листопада 2023 року у розмірі 30349 грн 76 коп., яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 13000 грн; заборгованості за відсотками - 16379 грн 94 коп., та комісії - 969 грн 82 коп.

При цьому щодо застосування строків позовної давності, яка заявлена відповідачем ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.

Згідно ст.ст.256, 257, 258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); 2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у медіа. У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у медіа або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості; 3) про переведення на співвласника прав та обов`язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (ст.362 цього Кодексу); 4) у зв`язку з недоліками проданого товару (ст.681 цього Кодексу); 5) про розірвання договору дарування (ст.728 цього Кодексу); 6) у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (ст.925 цього Кодексу); 7) про оскарження дій виконавця заповіту (ст.1293 цього Кодексу); 8) про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Крім того, ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до Закону України №2120-IХ від 15.03.2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.ст.257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, якій неодноразово було продовжено та який діє до тепер.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.ст.257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Таким чином, починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час.

Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» Закону №4434-IX від 14.05.2025 року, який набув чинності 04.09.2025 року, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено. Тобто строки, які були призупинені через воєнний стан, поновлюють свій перебіг.

Отже, за загальним правилом строк позовної давності за Кредитним договором №16.11.2023-100000186 від 16 листопада 2023 року не сплинув, оскільки його перебіг був призупинений на період дії воєнного стану.

Відповідно до Закону України №4434-IХ перебіг позовної давності відновлюється з 04.09.2025 року, тобто саме з цієї дати продовжується (а не завершується) її відлік.

Таким чином, трирічний (загальний) та однорічний (спеціальний) строк позовної давності за вказаним договором почав обчислюватися (продовжиться) з 04.09.2025 року, а спливе лише після спливу трирічного періоду - тобто 04.09.2028 року, та однорічного періоду тобто 04.09.2026 року, якщо не буде інших підстав для його переривання чи зупинення, отже строки позовної давності позивачем ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» не пропущено.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 просить застосувати строки спеціальної позовної давності до вимог про стягнення процентів, що складають один рік, але суд зазначає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором не підпадають під перелік вимог застосування спеціальної позовної давності, передбачених ч.2 ст.258 ЦК України, тому застосування таких строків є безпідставними.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовна заява подана ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», тому у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» застосовується понижуючий коефіцієнт для обчислення судового збору.

При звернені до суду ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» було сплачено 2422 грн 40 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №СЦ00044904 від 08 жовтня 2025 року (а.с.1).

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп.

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. №133-А, Код , МФО 305299, р/р НОМЕР_6 ) в рахунок відшкодування заборгованості за Кредитним договором №16.11.2023-100000186 від 16 листопада 2023 року 30349 (тридцять тисяч триста сорок дев`ять) грн 76 коп., яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 13000 грн; заборгованості за відсотками - 16379 грн 94 коп., та комісії 969 грн 82 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2422 грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 02.03.2026 року.

Суддя І.П. Сябренко