Справа № 450/5662/25 Провадження № 2/450/742/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2026 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Кукси Д.А.

при секретарі Глинській У.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про (предмет спору) зміна способу стягнення аліментів, -

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача): позивач звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частин його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову покликається на те, що сторони 20.11.1999 уклали шлюб, який рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.01.2021 між ними розірвано. У сторін за час шлюбу народилося троє синів, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.12.2020 вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх синів в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. на кожну дитину та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від 13.10.2020 і до досягнення дітьми повноліття. Виконавчий лист був виданий 21.01.2021, а 12.02.2021 державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64489559. Відповідач аліменти сплачує не в повному обсязі і невчасно. Оскільки розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача у сумі 2000,00 грн. є недостатнім для утримання дитини, те, що син досяг 16 річного віку, враховуючи нестабільну економічну ситуацію в країні та збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зміну матеріального стану та особу відповідача - перебуває на службі у ЗС України, позивач вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача.

12.01.2026 на адресу суду від позивача надійшов відзив на клопотання про зупинення провадження, в якому просить відхилити клопотання та відмовити у його задоволенні, оскільки наведені в ньому підстави не відповідають вимогам чинного законодавства та порушують права дитини на належне утримання і розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів може бути змінено у разі зміни матеріального чи сімейного стану сторін або стану їхнього здоров`я. Водночас вирішення процесуальних питань у справах щодо аліментів має здійснюватися з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. Правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 05 червня 2024 року у справі № 317/3364/21, наголошує, що питання зупинення провадження у справах про стягнення аліментів повинно вирішуватися з урахуванням пріоритетності інтересів дитини. Сам факт перебування відповідача у складі Збройних Сил України не є безумовною підставою для зупинення провадження без оцінки можливості його участі у справі та належного представництва.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підтримує та просить задоволити в повному обсязі.

Позиція відповідача: відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції.

30.12.2025 на адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення 24.12.2025.

07.01.2026 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . Зазначає, що на даний час перебуває на сході України та бере безпосередню участь у бойових діях. Зі слів сестри йому стало відомо, що колишня дружина подала позов, однак зміст позовних вимог йому невідомий. Будь-яких документів він не отримував, оскільки перебуває на службі. У зв`язку з цим відповідач зазначає, що не має можливості подати заперечення та брати участь у судових засіданнях, а тому просить суд зупинити провадження у справі до моменту його звільнення зі Збройних Сил України, про що зобов`язується повідомити додатково.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

01.12.2025 відповідь з Єдиного демографічного реєстру; 01.12.2025 ухвала про відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду; 07.01.2026 клопотання про зупинення провадження; 12.01.2026 відзив на клопотання про зупинення провадження.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Судом встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.12.2020 у справі № 450/3468/20-ц, ухвалено позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково. Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. на кожну дитину та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.10.2020 року та до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

Відповідно до свідоцтва про народження, серія НОМЕР_4 , виданого 28.09.2009, актовий запис №66, батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2025/ від 09.10.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 від 29.09.2009.

Відповідно до довідки Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області № У-573 від 23.09.2025 встановлено, що ОСОБА_3 проживає та зареєстрований разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 64489559 від 12.02.2021 стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на кожну дитину та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.10.2020 та до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) станом на 13.11.2025 складає в розмірі -40,00 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини.

Частини 1-3 ст. 181 СК України передбачають, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платник аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 2 ст. 184 СК розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може означати й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Судом встановлено, що станом на момент подання позовної заяви до суду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 28.09.2009, актовий запис № 66.

Крім того, з`ясовано, що розмір аліментів, які стягувались з відповідача на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 визначено судом в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно якого ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Беручи до уваги викладене, суд звертає увагу на те, що частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів. Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів.

Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 14 листопада 2018 у справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру.

Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів суд бере до уваги, відсутність будь-яких заперечень зі сторони відповідача, відзив на позовну заяву не поданий, враховує, що позивач має право вибору способу стягнення аліментів, відтак суд доходить висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення їх у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, оскільки така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Зважаючи на рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального утримання дитини, прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, який батьки повинні забезпечити дитині, потреби неповнолітнього сина, суд вважає наявність підстав для зміни розміру та способу стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки такий розмір відповідає встановленим судом фактичним обставинам справи та інтересам дитини, яка потребує матеріального утримання в більшому розмірі.

Щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у зв`язку з перебуванням на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє по теперішній час, та який був продовжений Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Поняття «особливий період» визначене Законами України «Про оборону України» №1932-ХІІвід 06.12.1991 та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993, в яких зазначається, що це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З огляду на вказане на даний час в Україні діє особливий період, а Збройні Сили України переведені на воєнний стан.

Разом з тим, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

У частині першій статті 251 ЦПК України визначені випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі. У пункті 2 частини першої вказаної норми встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Сутність підстав зупинення провадження у справі, передбачених у частині першій статті 251 ЦПК України та які є обов`язковими для суду, обумовлена необхідністю додержання основних засад (принципів) цивільного судочинства, оскільки жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку (частина п`ята статті 4 ЦПК України).

Тому, з огляду на імперативність припису пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, єдиною умовою для вирішення процесуального питання зупинення провадження у справі на підставі цієї норми є наявність доказів перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан, і виконання бойових завдань у зоні бойових дій, та є обов`язковим для суду.

Такий підхід є усталеним у судовій практиці, що підтверджується, зокрема, висновками Верховного Суду у постановах від 9 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17, від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20, від 29 листопада 2023 року у справі № 466/5393/22.

При вирішенні питання про те, що слід ураховувати при зупиненні провадження у справі через перебування учасника справи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, Верховний Суд вказав, що треба встановити, чи є належні докази того, що військова частина, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, чи користувався відповідач правничою допомогою під час судового провадження, чи мав можливість самостійно або з допомогою представника висловитися щодо позовних вимог. Не враховуючи ці обставини, обов`язкове зупинення провадження у справі щодо аліментів на утримання дитини, зокрема про стягнення пені за несплату аліментів, хоч і відповідатиме певним інтересам того відповідача, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, але може шкодити захищеним інтересам дитини у передбаченому законом утриманні з боку такого відповідача.

До такого висновку дійшов ВС у постанові від 13.03.2025, справа № 557/1226/23, провадження № 61-2354св24.

Судом враховано те, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_5 , що підтверджується Довідкою від 21.10.2025 № 200. Однак доходить висновку, що розгляд справи є можливий, а зупинення провадження у справі може шкодити інтересам дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у передбаченому законом утриманні з боку відповідача.

Враховуючи наведене, суд підтримує позицію позивача та не вбачає підстави для зупинення провадження у справі.

Також, ОСОБА_2 є здоровим, працездатним, протилежного суду не надано, що свідчить про те, що останній має можливість сплачувати аліменти. Виходячи з викладеного, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що дасть можливість забезпечити достатні та належні умови для проживання дитини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 279, 280-285 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ,- задоволити.

Змінити розмір стягнення аліментів, стягуваних за рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.12.2020 у справі № 450/3468/20-ц.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частин його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

СуддяД. А. Кукса