Провадження № 2/761/7733/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Романишена І.П. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В позовній заяві представник позивача просив суд: стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 8 325, 45 грн. основного боргу, 3 % річних в сумі 214, 92 грн., а також інфляційне збільшення боргу в сумі 674, 36 грн.

Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» як обслуговуюча організація житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 надає власникам житлових та нежитлових приміщень послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Багатоквартирний будинок за вказаною адресою був прийнятий на обслуговування позивача з 01.03.2010 року. Позивач вказує, що відповідач являється власницею кв. АДРЕСА_2 . Позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг, натомість споживач не сплатив позивачу у передбачені строки та у встановленому розмірі вартість спожитих послуг, в зв`язку з чим, у відповідача перед позивачем за період з 01.12.2021 по 30.06.2022 року утворилась заборгованість в сумі 8 325, 45 грн. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2024 року матеріали справи передані для розгляду судді Романишеній І.П.

Ухвалою суду від 05.12.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06.02.2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 було задоволено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.12.2025 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення від 06.02.2025 року задоволено, скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.02.2025 року по цивільній справі 761/45022/24. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Правом подачі відзиву відповідач не скористалась, хоча була повідомлена про розгляд справи у встановленому законом порядку.

Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, встановлені судом.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс», як обслуговуюча організація житлового будинку, надає власникам житлових та нежитлових приміщень послуги з утримання будинку та прибудинкової території (копія акту приймання-передачі житлових будинків від 01.03.2010 наявна в матеріалах справи).

З метою забезпечення належних умов проживання та наданням споживачам послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем було укладено договір на:

- постачання електричної енергії з ТОВ «Київські енергетичні послуги», договір № 3126139ПВ від 17.12.2018р.; (копія договору наявна в матеріалах справи).

- надання послуг із вивезення, розміщення та знешкодження твердих побутових відходів , ПП «Спецкомунтехніка» договір № 343/19 від 01.02.2019р.; (копія договору наявна в матеріалах справи).

- на проведення робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів ТОВ «ВІЕС ЛІФТ» договір №116 від 01.06.2020р. (копія договору наявна в матеріалах справи).

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 206 від 08.04.2016р. «Про внесення змін до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим» (що було чинним в період нарахування плати за послуги) встановлений тариф на послугу для будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також строк оплати - до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим (копія витягу з розпорядження міститься в матеріалах справи).

В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 09.06.2006 року та посилався на той факт, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Житло-Сервіс» було укладено договір № 74-Г про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території від 01.07.2006р., відповідно до умов якого позивач зобов`язувався надавати відповідачу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В свою чергу відповідач зобов`язувалась оплачувати послуги у термін не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Водночас, судом встановлено, що відповідач не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відповіддю з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 2189826 від 29.12.2025 року.

Також, згідно відомостей про зареєстроване місце проживання особи, отриманих на запит суду, ОСОБА_1 зареєстрована з 28.04.1995 року по теперішній час (довідка № 123177205 від 05.12.2024) за адресою: АДРЕСА_4 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача зазначала, що в результаті несплати коштів відповідачкою за спожиті комунальні послуги, остання має заборгованість за спожиті послуги, за період з травня 01.12.2021 року по 30.06.2022 року, яка становить 8325,45 грн. Окрім того, позивачем надано розрахунок 3% річних за період з 01.01.2024 по 10.11.2024 року в розмірі 214,92 грн., та інфляційне збільшення боргу в розмірі 674,36 грн.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

Споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У порушення вимог вищевказаного законодавства, доказів на підтвердження того, що відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , позивачем суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження того, що відповідач проживає та/або зареєстрована у квартирі за вказаною адресою.

Наявність ж укладеного між сторонами договору № 74-Г про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території від 01.07.2006 року не може слугувати підставою для стягнення з відповідача заборгованості, адже 31.08.2011 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 перереєстровано на іншу особу.

Таким чином, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, що відповідач є споживачем послуг, які надавались позивачем.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено, що саме відповідач є боржником за житлово-комунальні послуги, які постачає позивач до квартири за адресою: АДРЕСА_3 , не доведені відповідно суми заборгованості за увесь період, що зазначений в довідках про розмір заборгованості.

З урахуванням наведеного, суд також не вбачає підстав для застосування до вказаних відносин санкцій цивільно-правового характеру, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки позивачем не доведено факту виникнення у відповідача зобов`язання щодо сплати боргу за житлово-комунальні послуги, тому відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, підстави для стягнення заборгованості з відповідача відсутні, а тому позов задоволенню не підлягає.

З огляду на те, що суд відмовляє у позові, а судові витрати понесені лише позивачем, на підставі статті 141 ЦПК України їх розподіл не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 322, 509, 525, 526, 610, 612, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 263, 265, 280, 285, 289 ЦПК України, суд, -,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс»: 03038, м. Київ, вул.Протасів Яр, 8,

ОСОБА_1: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 24.02.2026р.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА