Провадження № 2/554/1259/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року м.Полтава

Шевченківський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Черняєвої Т.М.,

за участю секретаря Звігольської О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Полтавського міського округу Носова Жанна Борисівна, Управління адміністративних послуг Полтавської міської ради, про визнання майнового права засновника/власника в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Полтавського міського округу Носова Жанна Борисівна, Управління адміністративних послуг Полтавської міської ради, про визнання майнового права засновника/власника в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 .

Після його смерті відкрилася спадщина на його майно, до складу якого входило Приватне підприємство "ЛЕГМАШСЕРВІС", місцезнаходження юридичної особи за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Шевченко, буд. 44, .

Позивач ОСОБА_1 , є сином померлого ОСОБА_2 , та у встановлений законом строк реалізував своє право на успадкування майна після смерті батька, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 09 листопада 2021 року, виданого приватним нотаріусом Носовою Ж.Б., з якого вбачається, що за його заявою було заведено спадкову справу № 141/2021.

15 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку в статутному капіталі ПП "ЛЕГМАШСЕРВІС".

Того ж дня, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Носова Жанна Борисівна винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 448/02-31, а саме було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що не сформований статутний капітал приватного підприємства, та було роз`яснено, що у такому випадку питання спадкування на частку у статутному капіталі необхідно вирішувати в судовому порядку.

У Постанові нотаріуса зазначено: згідно довідки КП "ЖЕО №2" №5019 від 03.11.2021 позивач був зареєстрований разом із батьком, на момент його смерті. Окрім того, в довідці вказані інші особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , але вони не входять до кола спадкоємців першої черги після померлого ОСОБА_2 .

Також, до нотаріуса більше не надходило інших заяв про прийняття спадщини.

Разом із тим батько позивача за життя склав заповіт посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Носовою Ж.Б. 17.11.2011, зареєстрованого в реєстрі за №1362.

З огляду на це, ОСОБА_2 являється єдиним спадкоємцем за законом та за заповітом померлого ОСОБА_2 .

Приватне підприємство "ЛЕГМАШСЕРВІС" було зареєстроване 05.03.2002, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності-юридичної особи, виданого Полтавським міськвиконкомом, розпорядження № 157-р, запис № 4275 у журналі обліку реєстраційних справ від 05.03.2002.

Надалі бланк цього свідоцтва було замінено на Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи Серія АОО № 711858 від 05.03.2002, виданого державним реєстратором Виконавчого комітету Полтавської міської ради.

Із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АБ № 369198 вбачається, що єдиним засновником Приватного підприємства "ЛЕГМАШСЕРВІС" був , ОСОБА_2 , а також зазначено розмір статутного фонду 0,00 грн.

27.11.2012 позивач отримав довідку АА № 733614 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) про те, що 21.11.2012 було внесено про нього, як про юридичну особу та керівника Приватного підприємства "ЛЕГМАШСЕРВІС" дані до ЄДРПОУ.

Отже, на думку позивача, засновник, його батько, зареєструвавши приватне підприємство у встановленому законом порядку та закріпивши таким чином майно за приватним підприємством (на праві власності), набув майнові права на нього і відповідно позивач, як спадкоємець вправі їх спадкувати.

Вважає, що оскільки він прийняв спадщину в установленому законному порядку, то спадщина належить йому з часу її відкриття.

Просив визнати за ОСОБА_1 майнове право засновника/власника на Приватне підприємство «ЛЕГМАШСЕРВІС», , місцезнаходження: Полтавська область, м.Полтава, Шевченківський р-н, вул.Шевченка, буд. 44, у розмірі 100% в порядку спадкування після смерті його батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 10.11.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження.

05.12.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради заперечує у задоволенні позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Згідно пункту 3.1. листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753-0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК ).

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Натомість, Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради в спірних правовідносинах з позивачем не перебуває, жодними своїми діями чи бездіяльністю не створювала порушення, невизнання чи оспорювання прав позивача, у тому числі і права позивача на спадкування після смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому просили суд не стягувати з них судові витрати у справі.

Додатково зауважили, що позивач невірно зазначив назву відповідача у справі Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, а саме, вірно є Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради.

Ухвалою суду від 16.12.2025 року задоволено самовідвід судді Бугрія В.М. від розгляду вказаної справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2025 року, справу передано на розгляд судді Черняєвій Т.М.

Ухвалою судді від 19.12.2025 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 02.02.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду.

Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є спадкоємцем за законом та за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

09.11.2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Носовою Ж.Б. було заведено спадкову справу №141/2021 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті батька.

Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Носової Ж.Б. від 15.10.2025 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у статутному капіталі Приватного підприємства «Легмашсервіс», після смерті його батька ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що не сформований статутний капітал приватного підприємства.

За змістом вказаної постанови, згідно довідки КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради №5019 від 03.11.2021 року, разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , зареєстрований його син ОСОБА_1 . Інші, зареєстровані за адресою проживання спадкодавця особи, не є спадкоємцями першої черги.

Нотаріусом спадкоємцю роз`яснено лист Міністерства юстиції України №31-32-1736 від 12.08.2008 року, де передбачено, що у тому разі, якщо статутний капітал підприємства не сформовано, то питання спадкування на частку у статутному капіталі необхідно вирішувати у судовому порядку.

Позивачем надано до суду копію Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПП «Легмашсервіс», копію свідоцтва №23500759 про реєстрацію платника податку на додану вартість від 19.03.2002 року, копію Статуту ПП «Легмашсервіс» та копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №36120707 від 14.10.2025 року, згідно якого єдиним засновником (учасником) юридичної особи, а також кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ПП «Легмашсервіс», , місце знаходження: 36024, м. Полтава, вул.Шевченка, 44, був ОСОБА_2 , розмір статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) становить 0,00 грн; копію Довідки АА№733614 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Згідно ст. 23 ЦК Української РСР (що діяв на момент створення підприємства) юридичними особами визнаються організації, які мають відокремлене майно, можуть від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і нести обов`язки, бути позивачами і відповідачами в суді, арбітражі або в третейському суді.

Статтею 25 ЦК Української РСР визначено, що юридична особа діє на підставі статуту (положення).

Юридична особа має цивільну правоздатність відповідно до встановлених цілей її діяльності. Правоздатність юридичної особи виникає з моменту затвердження її статуту або положення, а у випадках, коли вона повинна діяти на підставі загального положення про організації даного виду, з моменту видання компетентним органом постанови про її утворення. Якщо статут підлягає реєстрації, правоздатність юридичної особи виникає в момент реєстрації (ст. 26 ЦК Української РСР).

Подібні норми містяться в чинному Цивільному кодексі України.

Згідно ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до ст. 83 ЦК України юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Товариства поділяються на підприємницькі та непідприємницькі. Установою є організація, створена однією або кількома особами (засновниками), які не беруть участі в управлінні нею, шляхом об`єднання (виділення) їхнього майна для досягнення мети, визначеної засновниками, за рахунок цього майна. Особливості правового статусу окремих видів установ встановлюються законом. Положення цієї глави застосовуються до всіх товариств та установ, якщо інші правила для окремих видів товариств або установ не встановлені законом.

Частиною 1 ст. 89 ЦК України передбачено, що юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення..

Згідно ч.ч.1, 4 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Згідно ч. 1 ст. 113 ГК України (що діяв на момент створення підприємства) приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб`єкта господарювання - юридичної особи.

Статтею 63 ГК України передбачено, що залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти, зокрема, такий вид підприємства, як приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб`єкта господарювання (юридичної особи).

Визначення поняття приватного підприємства ЦК України не містить.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» (далі Закону № 4196-IX) підприємство - юридична особа, яка на день введення в дію цього Закону зареєстрована в організаційно-правовій формі державного підприємства (державного комерційного підприємства, державного некомерційного підприємства, казенного підприємства), комунального підприємства (комунального комерційного підприємства, комунального некомерційного підприємства), спільного комунального підприємства, приватного підприємства, дочірнього підприємства, іноземного підприємства, підприємства об`єднання громадян (релігійної організації, профспілки), підприємства споживчої кооперації.

Згідно статті 3 Закону № 4196-IX приватне підприємство є юридичною особою, що створена на основі приватної власності однієї чи кількох фізичних осіб або юридичної особи і діє відповідно до статуту.

Згідно листа Міністерства юстиції України від 12.08.2008 N 31-32-1736 «… згідно чинного законодавства майно приватного підприємства і майно фізичної особи - його засновника не можна ототожнювати, оскільки ці особи є різними суб`єктами цивільних правовідносин, які у вчиненні правочинів виступають кожен від свого імені та несуть самостійну відповідальність. Крім того, у разі смерті засновника приватне підприємство не припиняє свого існування та продовжує діяльність. Отже, успадковуються права та обов`язки, які належали фізичній особі, а не юридичній особі, що була створена цією фізичною особою. З аналізу положень чинного законодавства вбачається, що доцільність формування статутного фонду приватного підприємства вирішується засновником підприємства. У разі наявності статутного фонду свідоцтво про право на спадщину може бути видано на майно, внесене до статутного фонду приватного підприємства. Якщо ж статутний фонд у приватному підприємстві не сформовано, то питання спадкування необхідно вирішувати у суді».

Для визначення складу спадщини померлого слід насамперед визначитися, яке право мав засновник приватного підприємства по відношенню до підприємства.

Проаналізувавши надану до суду копію Статуту Приватного підприємства «Легмашсервіс», затвердженого засновником ПП «Легмашсервіс» Сергієнком В.К. 01.03.2002 року та зареєстрованого Виконкомом Полтавської міської ради, згідно розпорядження №157-р від 05.03.2002 р., ПП «Легмашсервіс» створене, а статут укладено та затверджено у відповідності до вимог законодавства, чинного на момент укладення. Засновником підприємства є фізична особа громадянин України ОСОБА_2 . Підприємство є юридичною особою, відповідно до чинного законодавства України, набуває прав юридичної особи з моменту його державної реєстрації. Підприємство має майно, відокремлене від майна засновника та будь-якої іншої особи, має право від свого імені набувати майнових та немайнових прав і нести обов`язки. Має печатку, самостійний баланс, рахунки у банках і ін. Приватне підприємство створене з метою проведення підприємницької, господарської, виробничої, комерційної та інших видів діяльності і одержання від такої діяльності прибутку з метою задоволення соціально-економічних інтересів засновника та членів трудового колективу. Підприємство є власником грошових та інших матеріальних вкладів засновника, доходів, одержаних від реалізації послуг, робіт, товарів, продукції, а також від інших видів діяльності; доходів від цінних паперів; кредитів банків; безоплатних або благодійних внесків, пожертвувань підприємств та громадян; інших джерел, не заборонених законом.

Приватне підприємство припиняє свою діяльність внаслідок реорганізації або ліквідації. Все майно підприємства, що залишилося (включаючи будь-які кошти готівкою), належить засновнику підприємства.

Отже, засновнику підприємства належало все майно підприємства, а отже майнові права.

Статтею 190 ЦК України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно ст. 191 ЦК України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство або його частина можуть бути об`єктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів.

Частиною 1 ст. 177 ЦК України визначено, що об`єктами цивільних прав є речі, гроші, цінні папери, цифрові речі, майнові права, роботи та послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага.

Відповідно до ч.1 ст. 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Отже, законодавством не передбачено обов`язковості формування статутного капіталу в приватному підприємстві.

Доцільність формування статутного капіталу приватного підприємства вирішується виключно засновником такого підприємства.

Засновник, ОСОБА_2 , зареєструвавши приватне підприємство у встановленому законом порядку та закріпивши таким чином майно за приватним підприємством (на праві власності), набув майнові права на нього і відповідно позивач, як спадкоємець, вправі їх спадкувати.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Статтями 1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як зазначено в п. 43 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 року по справі №179/1043/16-ц: ефективним способом захисту прав спадкоємців засновника фермерського господарства, які не відмовлялися від вступу до фермерського господарства, в якому не має сформованого статутного капіталу, є визнання в порядку спадкування після смерті спадкодавця прав засновника такого господарства.

Вказаною правовою позицією підтверджено право позивача успадкувати права засновника господарства.

Оскільки позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину в установленому законному порядку, то спадщина належить йому з часу її відкриття.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зважаючи на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права (частина 2 статті 16 ЦК України).

За правилами статей 12 , 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що спадкові права позивача підлягають захисту шляхом визнання за ним у порядку спадкування за законом та заповітом після померлого батька прав засновника/власника ПП «Легмашсервіс», а отже про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання майнового права засновника/власника в порядку спадкування.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141,263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Полтавського міського округу Носова Жанна Борисівна, Управління адміністративних послуг Полтавської міської ради, про визнання майнового права засновника/власника в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , майнове право засновника/власника на Приватне підприємство «ЛЕГМАШСЕРВІС», , місцезнаходження: Полтавська область, м.Полтава, Шевченківський р-н, вул.Шевченка, буд. 44, у розмірі 100% в порядку спадкування після смерті його батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24.02.2026 року.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, , адреса: 36000, м. Полтава, вул.Соборності, 36;

треті особи: Приватний нотаріус Полтавського міського округу Носова Жанна Борисівна, адреса: 36000, м.Полтава, вул.Європейська, 42а;

Управління адміністративних послуг Полтавської міської ради, адреса: 36000, м.Полтава, вул.Соборності, 45а.

Суддя Т.М.Черняєва