Справа № 303/1830/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 лютого 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів : Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 липня 2025 року у складі судді Курах Л.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 24.10.2020 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ "Мілоан" Шелько В.Ю. подала заявку на отримання кредиту № 104065617. Дана заявка знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 104065617 від 24.10.2020, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Відповідно до умов Кредитного договору, до укладення Договору Відповідач отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, розміщеними на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору.

Таким чином, ОСОБА_1 уклала Договір про споживчий кредит № 104065617 від 24.10.2020 та на підставі платіжного доручення відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 12 000 грн.

15.01.2021 згідно умов Договору факторингу № 01Т Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" відступлено право вимоги за Кредитним договором № 104065617 від 24.10.2020 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс".

24.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг" укладено Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 104065617 від 24.10.2020.

Всупереч договору про споживчий кредит, відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором не виконала, після відступлення позивачу права вимоги, відповідач не здійснила платежу на погашення заборгованості.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ "ФК "Пінг-Понг" становить 51600,00 грн., з яких: 12000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 39600,00 грн. заборгованість за відсотками; 0,00 грн. заборгованість за одноразовою комісією за надання кредиту; 0,00 грн. заборгованість за пенею.

За вказаних обставин позивач просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за договором про споживчий кредит № 104065617 від 24.10.2020 у розмірі 51600,00 грн.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 липня 2025 року заявлений позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Пінг-Понг» заборгованість за договором про споживчий кредит № 104065617 від 24.10.2020 за період з 24.10.2020 по 08.11.2020 включно в сумі 15 600,00 (п`ятнадцять тисяч шістсот гривень 00 копійок) гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 12 000,00 гривень; заборгованості за відсотками 3 600, гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Пінг-Понг» судовий збір в сумі 732,35 (сімсот тридцять дві гривні 35 копійок) гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 4 000,00 (чотири тисячі гривень 00 копійок) гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 104065617 від 24.10.2020, саме нарахованих відсотків за період з 09.11.2020 по 07.01.2021 у сумі 36 000,00 грн., та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Здійснити новий розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції цивільної справи № 303/1830/25

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, а тому оскаржуване рішення в частині відмовлених позовних вимог є незаконним, не обґрунтованим, ухвалене без з`ясування всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зокрема, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в позові в частині заявленої до стягнення складової заборгованості за договором про споживчий кредит № 104065617 від 24.10.2020, а саме нарахованих відсотків за період з 09.11.2020 по 07.01.2021. Апелянт звертає увагу, що на відміну від продовження строку кредитування на пільгових умовах за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах з денною процентною ставкою 5,00 відсотків не передбачало вчинення від позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами. Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, станом на 08.11.2020 кредит не було повернуто, і відповідач продовжив користуватись кредитними коштами. Вказує, що до позовної заяви додано відомість про щоденні нарахування та погашення, яка підготовлена ТОВ «Мілоан», з урахуванням даних бухгалтерського обліку цієї компанії, з відображенням деталізованого розрахунку заборгованості, який містить період та складові суми заборгованості. Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за період з 25.10.2020 по 08.11.2020 проценти за користування кредитом становили 2,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом 240 грн. на день, а з 09.11.2020 по 07.01.2021 проценти за користування кредитом становили 5,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, відповідно до пункту 2.2.3. Договору про споживче кредитування, в розмірі 600 грн. Нарахування процентів за стандартною ставкою (5,00 % від суми залишку кредиту за кожен день користування) у порядку, встановленому пунктами 1.6, 2.2.3 Договору у період з 09.11.2020 по 07.01.2021, здійснювалося за правилами, встановленими частиною першою статті 1048 ЦК України та в межах строку кредитування, з урахуванням пролонгації на строк, що не перевищує 60 днів. Отже, умовами Кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку договору, а також погодили умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості. Таким чином заборгованість позичальника за договором про споживчий кредит № 104065617, нарахована за період користування кредитом (з урахуванням пролонгації) складає 51 600,00 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту становить 12 000,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 39 600,00 грн.; заборгованість за одноразовою комісією за надання кредиту 0,00 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн. Також апелянт наголошуємо на тому, що за весь період перебування права вимоги за кредитним договором у ТОВ «ФК «Солвентіс», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до позичальника, і відповідно просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом даного апеляційного перегляду, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України, є рішення суду першої інстанції в частині розміру заборгованості за відсотками за кредитним договором, в іншій частині рішення суду не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає, підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Так, підставами позовних вимог позивача є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, який було укладено в електронній формі.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 104065617 від 24.10.2020.

24.10.2020 ТОВ «Мілоан» на рахунок ОСОБА_1 перераховано грошові кошти в сумі 12000 згідно договору № 104065617, що підтверджується платіжним дорученням 24451955 від 24.10.2020 (а.с.38-зворотня).

15.01.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанси» укладений договір відступлення прав вимоги № 01Т, за умовами якого кредитор відступає новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у Реєстрі Боржників, укладеними між кредитором і боржниками (п.1.1) (а.с.22-26).

Згідно з Витягом з додатку до договору про відступлення прав вимоги № 01Т від 15.01.2021, який засвідчений підписами уповноважених осіб та печатками сторін договору ТОВ «Діджи Фінанс» отримало право грошової вимоги від ТОВ «Мілоан» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 104065617 від 24.10.2020 на суму 51600 грн. (а.с.112).

На виконання умов договору відступлення прав вимоги № 01Т ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило на рахунок ТОВ «Мілоан» грошові кошти, про що свідчать платіжні інструкції № 604 від 16.01.2021 (а.с.40-зворотня).

24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (фактор) укладено договір факторингу № 1/15, за умовами якого ТОВ «ФК «Пінг-Понг» зобов`язалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Діджи Фінанс» за плату, а ТОВ «Діджи Фінанс» зобов`язалось відступити ТОВ «ФК «Пінг-Понг» права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с.34-36).

Згідно з Витягом з додатку до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022, ТОВ «ФК Пінг-Понг» отримало право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 104065617 від 24.10.2020 на суму 51600 грн. (а.с.15-зворотня).

ТОВ «Пінг-Понг» перед ТОВ «Діджи Фінанс» на виконання вимог договору факторингу № 1/15 виконано повний розрахунок, про що свідчить лист ТОВ «Діджи Фінанс» від 13.11.2024 (а.с.51).

02.09.2024 ТОВ «Пінг-Понг» на адресу відповідачки направлено досудову вимогу щодо сплати суми заборгованості (а.с.39-зворотня).

Однак, відповідач не погасила наявну заборгованість.

01.07.2025 ТОВ «ФК «Пінг-Понг» перейменовано на ТОВ «ФК «Солвентіс» (а.с.169-170).

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам за період з 24.10.2020 по 08.11.2020 в сумі 3 600,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що у договорі визначено термін, за яким позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1-1.5.2. Договору, вказаний в п. 1.4, тобто до 08.11.2020. При цьому, з досліджених матеріалів справи не вбачається факт продовження (пролонгації) строку кредитування після 08.11.2020, а саме, що відповідачка як позичальник вчинила певні дії, які б об`єктивно свідчили б про її намір здійснити пролонгацію кредиту. Відтак, нараховані позивачем відсотки за період з 09.11.2020 по 07.01.2021 до задоволення не підлягають, оскільки така заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 24.10.2020 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, шляхом підписання з використання одноразового ідентифікатора. За умовами договору відповідачка отримала кредит в сумі 12 000 гривень, який був перерахований на її рахунок, що підтверджується матеріалами справи, безпосередньо платіжним дорученням №24451955 від 24.10.2020 та випискою за договором № б/н за період з 24.10.2020-26.10.2020.

Згідно п. 6 договору про споживчий кредит № 104065617 від 24.10.2020 слідує, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 12000,00 грн. у валюті: Українські гривні. Згідно з пунктами 1.3., 1.4. Кредитного договору, строк дії кредиту на 15 днів з 24.10.2020 (строк кредитування), з терміном (датою) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 08.11.2020.

Пунктом 1.5. Кредитного договору визначено, що загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити Позичальник за цим Договором (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 3600.00 грн. в грошовому виразі та 730.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору.

Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 15600.00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтована реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а Кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що Позикодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі.

Пунктом 1.5.2. Кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 3600,00 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до 1.6. Кредитного договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування відсотків визначені п.2.2.3 цього договору.

У пункті 2.2.3. Кредитного договору зазначено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в п.1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору (за умовами акцій, програм лояльності, тощо). Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п.1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6 Договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку.

Тобто, за умовами договору про споживчий кредит № 104065617 від 24.10.2020 протягом 15 днів нараховуються передбачені пунктом 1.5.2 договору проценти за ставкою 2% відповідно, за наступні 60 днів передбачені пунктом 1.6, 2.2.3 договору за ставкою 5%.

З матеріалів справи вбачається, що первісним кредитором у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору в межах погодженого строку кредитування (15 днів), у відповідності до пунктів 1.6, 2.2.3 Договору було продовжено строк його дії ще на 60 днів зі сплатою процентів в розмірі 5%.

Згідно з наданим ТОВ «Мілоан» відомостями про щоденні нарахування та погашення за період з 24.10.2020 по 07.01.2021 включно, ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 104065617 в сумі 51600 грн., яка складається з наступного: 12000 грн. борг по тілу кредиту; 39600 грн. борг по відсоткам, у період з 24.10.2020 по 08.11.2020 включно відсотки нараховані в розмірі 240 грн. за кожен день, з 09.11.2020 по 07.01.2021 включно по 600 грн. на день (а.с.18-зворотня).

Відсотки за користування кредитними коштами нараховано первісним кредитором у межах погодженого сторонами строку кредитування, враховуючи умови договору.

Сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.

З умовами кредитування, у тому числі щодо нарахування відсотків за користування кредитом відповідач була ознайомлена.

Матеріалами справи підтверджується, що позичальник ОСОБА_1 допустила неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно останньою не сплачено.

Колегія суддів також зауважує, що умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем у судовому порядку не оспорювались.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що нарахування відсотків за кредитом слід здійснювати лише до 08.11.2020, оскільки як зазначалось вище, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору в межах погодженого строку кредитування (15 днів), у відповідності до пунктів 1.6, 2.2.3 Договору було продовжено строк його дії ще на 60 днів зі сплатою процентів в розмірі 5%, а тому позивачем правомірно нараховано заборгованість за відсотками з 25.10.2020 по 08.11.2020 - 2,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а з 09.11.2020 по 07.01.2021 - 5,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 39600,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судове рішення саме в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції не переглядається в апеляційному порядку, оскільки апелянтом не наведено в апеляційній скарзі жодних заперечень щодо визначеного судом першої інстанції їх розміру, відтак фактично він погоджується зі стягненням таких витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовної вимоги про стягнення відсотків ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, тому воно підлягає зміні.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем сплачено судовий збір за подання позову в сумі 2422,40 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн., всього 6056 грн., який підлягає до стягнення з відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заявило про понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 4000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції апелянтом подані наступні документи: копія Договору №43657029 про надання правової допомоги від 01 листопада 2024 року; копія Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги № 104065617; копія детального опису робіт виконаних адвокатом від 28.08.2025 року; копія Акту про підтвердження факту надання правової допомоги від 28.08.2025 року.

Колегія суддів, виходячи із послуг, які надані адвокатом у даній справі та вчинених ним процесуальних дій, затрачену на них кількість годин та їх вартість, виходячи із критеріїв реальності адвокатських витрат (дійсності та необхідності) і розумності, дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 1000 грн., яка у даному випадку, є обґрунтованою та справедливою. В іншій частині - не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.141, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» - задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 липня 2025 року в частині стягнення відсотків та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», змінено найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (адреса 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, ) заборгованість по відсоткам за договором про споживчий кредит № 104065617 від 24.10.2020 у розмірі 36 000,00 (тридцять шість тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», змінено найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (адреса: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, ) 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн. у відшкодування сплаченого судового збору, з яких: 2422,40 грн. у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та 3633,60 грн. у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (адреса 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, ) 1000 (одну тисячу) грн. витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 23 лютого 2026 року.

Головуючий:

Судді: