ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 лютого 2026 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/1076/25

Головуючий у першій інстанції Савченко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/84/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року АТ «Сенс Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 464 190,59 грн, з яких: 307 122,10 грн прострочене тіло кредиту, 83 641,81 грн відсотки за користування кредитом, 68 617,72 грн тіло кредиту, 4 808,96 грн овердрафт (несанкціонована заборгованість).

Позовні вимоги мотивовано тим, що 02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 шляхом підписання оферти звернувся до АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», з пропозицією укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо відкриття кредитної лінії, натомість ОСОБА_1 зобов`язань за зазначеним кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, у розмірі 464 190,59 грн.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором 631024629 у розмірі 464 190,59 грн, а також 5 570,29 грн у рахунок відшкодування витрат сплаченого судового збору та 37 038,96 грн понесених витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що районний суд, пославшись на невиконання відповідачем зобов`язань у встановлені терміни, не звернув увагу на відсутність у кредитному договорі будь-яких термінів повернення коштів, а отже, твердження на невиконання зобов`язань є безпідставним.

Скаржник вважає, що надана позивачем виписка по рахунку за період з 02 жовтня 2018 року по 06 лютого 2025 року не є первинним документом та не підтверджує наявну суму заборгованості. Крім того, у цій виписці зазначено, що поточна сума заборгованості на кінцеву дату її створення становить 0,00 грн, що спростовує твердження банку про наявність у нього заборгованості станом на 06 лютого 2025 року у сумі 464 190,59 грн.

Наголошує на тому, що АТ «Сенс Банк», грубо порушивши умови підписаного ним акцепту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, крім відсотків за кредитом, нараховував до сплати незаконний платіж, зокрема, комісію РКО у загальній сумі 210 175,22 грн, яку надалі незаконно списано банком на погашення заборгованості.

ОСОБА_1 стверджує, що суми погашень за кредитом, які ним здійснювались, значно перевищували наявні зобов`язання перед АТ «Сенс Банк». За весь період користування кредитними коштами позивачем нараховано відсотки у розмірі 83 641,81 грн, а сума незаконно списаних банком з його рахунку коштів становить 210 175,22 грн, що більше, ніж в 2,5 рази перевищує передбачені умовами укладеного між сторонами договору виплати.

Відповідач указує, що у березні 2022 року перестав користуватися кредитними коштами. Станом на цю дату ОСОБА_1 витратив з кредитного рахунку 328 398,43 грн, а виплатив банку 268 086,43 грн тіла кредиту та відсотків, 59 407,78 грн незаконно нарахованої комісії РКО та 11 280,68 грн незаконно нарахованого овердрафту (несанкціонованої заборгованості), що загалом становить 338 774,89 грн, і на 10 376,46 грн більше, ніж ним витрачено кредитних коштів.

Відзив на апеляційну скаргу від АТ «Сенс Банк» у встановлений судом строк не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а рішення суду скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги АТ «Сенс Банк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав, в установлені терміни не повернув належні грошові кошти, внаслідок чого станом на 17 квітня 2024 року утворилась заборгованість за кредитним договором № 631024629 у розмірі 464 190,59 грн, з яких: 307 122,10 грн прострочене тіло кредиту, 83 641,81 грн відсотки за користування кредитом, 68 617,72 грн тіло кредиту; 4 808,96 грн овердрафт (несанкціонована заборгованість).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з наведеним висновком суду, зважаючи на таке.

У справі встановлено, що позивачем на підтвердження укладення між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 02 жовтня 2018 року угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії № 631024629 надано суду (а.с. 5, 6-8, 10-23):

- оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії;

- акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії;

- анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк»;

- заяву (акцепт) № 248.631024629.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування;

- паспорт споживчого кредиту;

- виписку по рахунку за кредитною карткою World Debit Vastercard за період з 02 жовтня 2018 року по 06 лютого 2025 року;

- розрахунок заборгованості за кредитом № 631024629.

Відповідно до змісту підписаної відповідачем оферти, 02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між ним та банком. ОСОБА_1 просив випустити міжнародну платіжну картку МС DEBIT WORLD строком на 3 роки з моменту випуску. Умови надання кредитної лінії пропонував наступні: ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн; процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою у розмірі 26%; тип процентної ставки фіксована (а.с. 6).

Наданим позивачем акцептом підтверджується, що АТ «Альфа-Банк» прийняло пропозицію ОСОБА_1 на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між банком та клієнтом (а.с. 6 зворот).

Акцепт містить тотожні з офертою умови надання кредитної лінії: ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн; процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою 26% річних; тип процентної ставки фіксована. Зазначено, що банк щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснюватиме договірне списання грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами договору.

Інформація, відображена у паспорті споживчого кредиту, є наступною: тип кредиту кредитування рахунку; максимальна сума кредиту 200 000 грн; мета отримання кредиту споживчі цілі; процентна ставка 26% річних; тип процентної ставки фіксована; тип картки MasterCard Debit World неіменна/іменна; строк внесення платежу до 24 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття картки; сума щомісячного платежу 280 грн. Паспорт споживчого кредиту підписано ОСОБА_1 02 жовтня 2018 року (а.с. 8).

Обґрунтовуючи розмір заборгованості, позивач надав розрахунок, в якому зазначено: номер кредитного договору 63024629, дату надання кредиту 02 жовтня 2018 року, суму ліміту на дату укладення договору 20 000 грн, суму ліміту на поточну дату 200 000 грн; заборгованість станом на 17 квітня 2024 року становить 464 190,59 грн, з яких: 307 122,10 грн прострочене тіло кредиту, 83 641,81 грн відсотки за користування кредитом, 68 617,72 грн тіло кредиту, 4 808,96 грн овердрафт (несанкціонована заборгованість) (а.с. 5).

Випискою по рахунку з кредитною карткою World Debit MasterCard, виданою на ім`я ОСОБА_1 , за період з 02 жовтня 2018 року по 06 лютого 2025 року підтверджено користування відповідачем кредитними коштами та внесення коштів на погашення заборгованості (а.с. 10-23).

12 серпня 2022 року позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено статут АТ «Сенс Банк», згідно з положеннями якого АТ «Альфа-Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк» (а.с. 29-31).

З метою досудового врегулювання спору АТ «Сенс Банк» на дві адреси ОСОБА_1 направило вимоги про усунення порушень, в яких товариство повідомило відповідача про наявність заборгованості за кредитним договором № 631024629HPLS від 02 жовтня 2018 року у розмірі 550 054,74 грн станом на 19 березня 2025 року. Боржнику пропонувалося протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість (а.с. 24, 25).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Матеріали справи містять оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631024629 від 02 жовтня 2018 року; анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» від 02 жовтня 2018 року; заяву (акцепт) № 248.631024629.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування від 02 жовтня 2018 року; паспорт споживчого кредиту від 02 жовтня 2018 року, які підписано ОСОБА_1 особисто та містять персональні дані відповідача.

Того ж дня АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», акцептував таку пропозицію відповідача.

Отже, між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 631024429, за умовами якого клієнту випущено міжнародну платіжну картку МС DEBIT WORLD строком дії 3 роки з моменту випуску на таких умовах: ліміт кредитної лінії 200 000 грн; процентна ставка за користування кредитними коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операції знаття коштів готівкою 26%; тип процентної ставки фіксована.

Інших умов відкриття відповідачу відновлювальної кредитної лінії укладений між сторонами кредитний договір не містить.

ОСОБА_1 не заперечує обставини укладення ним 02 жовтня 2018 року кредитного договору, користування кредитними коштами, проте вважає, що повністю виконав зобов`язання позичальника і не має заборгованості за кредитом.

За інформацією АТ «Сенс Банк», наданою на запит апеляційного суду, згідно з випискою по рахунку за кредитною карткою World Debt Mastercard, виданою ОСОБА_1 , за період з 02 жовтня 2018 року по 06 лютого 2025 року відповідач послідовно користувався наступними картками:

1) за період з 02 жовтня 2018 року по 03 листопада 2018 року здійснено операції по платіжній картці 5355хххххххх2424, термін дії до 30 вересня 2021 року;

2) за період з 25 листопада 2018 року по 17 березня 2021 року операції по платіжній картці 5355хххххххх9145, термін дії до 30 листопада 2021 року;

3) за період з 26 березня 2021 року по 28 лютого 2022 року операції по платіжній картці 5355хххххххх0278, термін дії до 31 березня 2026 року.

АТ «Сенс Банк» на підтвердження розміру існуючої заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем надало розрахунок боргу за кредитом, а також виписку по рахунку з кредитною карткою World Debt Mastercard за період з 02 жовтня 2018 року по 06 лютого 2025 року.

Апеляційний суд ураховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Аналогічний правовий висновок навів Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що надана позивачем виписка по рахунку з кредитною карткою World Debt Mastercard за період з 02 жовтня 2018 року по 06 лютого 2025 року відповідає вимогам первинного документу, тому є належним та допустимим доказом існування між сторонами кредитних відносин.

Розрахунок заборгованості за кредитом, доданий АТ «Сенс Банк» до позовної заяви (а.с. 5), не узгоджується із випискою по рахунку за період з 02 жовтня 2018 року по 06 лютого 2025 року, тому не враховується апеляційним судом при вирішенні спору.

Відповідно до зазначеної виписки по рахунку ОСОБА_1 користувався кредитними коштами (здійснював покупки, перекази на інші картки), а також погашав заборгованість.

Зокрема, позивачем у виписці засвідчено, що у заявлений період ОСОБА_1 здійснено витрати на суму 825 716,14 грн, а надійшло (повернуто ним) коштів у сумі 818 141,17 грн, поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки становить 0,00 грн, що не відповідає заявленій в позовній заяві до стягнення сумі боргу.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що випискою по рахунку підтверджено нарахування та списання банком з відповідача грошових коштів за розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ) у загальному розмірі 175 024,23 грн, а також комісії за обслуговування основної картки (ТП Розширений +/Розширений ++) у загальному розмірі 41 143,17 грн. Зазначені списання не погоджувались сторонами при укладенні кредитного договору, отже суд вважає доводи апеляційної скарги про їх необґрунтованість та безпідставність такими, що узгоджуються з матеріалами справи. Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх з ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору.

Як убачається з умов кредитного договору, між сторонами не погоджувався також овердрафт (поновлювальна форма кредитування, яка б дозволяла клієнту банку використовувати кошти, перевищуючи ліміт), тому дії позивача щодо нарахування заборгованості за овердрафтом не можна вважати правомірними, а заявлену до стягнення суму коштів у розмірі 4 808,96 грн боргом.

Окрім того, із виписки по рахунку видно, що відповідачу, крім процентів за користування кредитом, також було нараховано та списано проценти на прострочену заборгованість у сумі 141 710,55 грн та проценти за овердрафт у сумі 4 131,32 грн.

Вирішуючи спір по суті, апеляційний суд виходить із того, що ОСОБА_1 використано 825 716,14 грн, повернуто 818 141,17 грн (в тому числі тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами), а заявлена до стягнення заборгованість утворилась внаслідок безпідставного списання банком 175 024,23 грн плати за розрахунково-касове обслуговування основної картки, 41 143,17 грн комісії за обслуговування основної картки, що свідчить про відсутність заборгованості відповідача перед банком.

Зазначене залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Апеляційний суд відхиляє доводи позивача про те, що указані списання здійснені відповідно до частини 2 Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, з якою відповідач ознайомлений та яка розміщена за електронною адресою www.alfabank.com.ua, ураховуючи таке.

Надана позивачем Публічна пропозиція АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб не містить підпису відповідача, тому не може розцінюватись як частина договору, укладеного між сторонами 02 жовтня 2018 року шляхом підписання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії № 631024629. Матеріали справи не містять підтвердження того, що саме надану Публічну пропозицію АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб розумів відповідач та ознайомлювався і погодився з ними, підписуючи 02 жовтня 2018 року угоду.

Рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) визначено, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних відносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.

Отже, з огляду на те, що ОСОБА_1 є споживачем послуг, саме на банк покладається обов`язок дотримання вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування» при укладенні правочину з певним обмеженням дії принципу свободи цивільного договору зі сторони кредитора.

За таких обставин, рішення Менського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Сенс Банк».

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

При подачі апеляційної скарги відповідачем сплачено 10 449,29 грн судового збору (а.с. 89). Оскільки апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу та скасовує рішення суду, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, належить стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 10 444,29 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2025 року скасувати.

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 10 444,29 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Акціонерне товариство «Сенс Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, .

ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 25 лютого 2026 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова