Справа № 643/6646/24
Провадження № 2-др/643/11/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Крівцов Д.А., розглянувши заяву адвоката Зольнікової Віти Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення судових витрат в цивільній справі № 643/6646/24 за первісним позовом адвоката Зольнікової Віти Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою

ВСТАНОВИВ

В провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебувала цивільна справа № 643/6646/24, провадження 2/643/464/25 за первісним позовом адвоката Зольнікової Віти Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою.

Рішенням Салтівського районного суду міста Харкова від 18.11.2025 первісний позов адвоката Зольнікової Віти Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою задовольнено частково. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою задовольнено частково. Встановлено такий порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в спільне користування житлову кімнату «7» площею 13,3 кв.м., вбудовані шафи «5-6» площею 0,7 кв.м., житлову кімнату «9» площею 16,5 кв.м. та балкон площею 1,0 кв.м., який примикає до кімнати «9»; виділити ОСОБА_3 в користування житлову кімнату «8» площею 15,1 кв.м. та балкон площею 0,8 кв.м., який примикає до кімнати «8»; коридор «1» площею 8,8 кв.м., вбиральню «2» площею 1,2 кв.м., ванну «3» площею 2,1 кв.м., кухню «4» площею 6,9 кв.м. залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В іншій частині вимог первісного позову адвоката Зольнікової Віти Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою відмовлено. В іншій частині вимог зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою відмовлено.

Представник позивачів за первісним позовом адвокат Зольнікова В.О. надала суду заяву, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати в такому розмірі: 1211,20 грн. суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду; 5161,97 грн. оплату експертного дослідження; 6000,00 грн. витрати на правничу допомогу.

Крім того, адвокатом Зольніковою В.О. заявлено клопотання про продовження їй строку на подання заяви про стягнення судових витрат.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Вирішуючи питання щодо можливості продовження процесуального строку на подання заяви стягнення судових витрат, суд керується таким.

Насамперед суд звертає увагу, що строк для подання вказаної заяви встановлений законом, а не судом. Ураховуючи наведене, вказаний строк може бути поновлений, а не продовжений. Між тим адвокат Зольнікова В.О. просила продовжити вказаний строк.

Крім того, суд звертає увагу на таке.

В обґрунтування продовження строку адвокат Зольнікова В.О. посилається на те, що час підготовки вказаної заяви та усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 08.01.2026, потребував значного часу. Раніше дану заяву було неможливо подати через тривалі аварійні відключення електроенергії, відсутність нормальної роботи системи ЄСІТС та відсутність доступу до «Електронного кабінету» через проведення технічних робіт в тому числі, і звісно з-за зміщення робочого графіку у судових розглядах в інших справах, особливо у кримінальних провадженнях, необхідність приймати участь у невідкладних слідчих діях, що також вплинуло на час підготовки та подання даної заяви.

Оцінюючи вказані доводи, суд керується таким.

Ухвалою суду від 08.01.2026 заяву адвоката Зольнікової В.О. про ухвалення додаткового рішення та додані до неї докази було повернуто заявнику без розгляду. Підставою для повернення заяви стало її подання адвокатом у формі електронного документу не через підсистему «Електронний суд» та «Електронний кабінет», а шляхом її направлення на офіційну електронну пошту суду. Крім того, суд зазначив, що до заяви адвоката Зольнікової В.О. були додані докази розміру судових витрат, проте всупереч вимог законодавства суду не надано підтвердження надсилання вказаних доказів іншим учасникам справи (відповідачу або його представникам).

Копія ухвали від 08.01.2026 доставлена до Електронного кабінету адвоката Зольнікової В.О. 10.01.2026, що підтверджується даними довідки про доставку електронного документу.

Відповідно до ч. 7 ст. 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Таким чином, презюмується, що адвокат Зольнікова В.О. та позивачі за первісним позовом ухвалу суду від 08.01.2026 отримали 10.01.2026.

Повторно з заявою про ухвалення додаткового рішення адвокат Зольнікова В.О. звернулась через підсистему «Електронний суд» 19.02.2026, тобто через 1 місяць і 8 днів після отримання ухвали суду від 08.01.2026.

При цьому суд звертає увагу, що згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази судових витрат повинні були бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Рішення у справі було ухвалене 18.11.2025.

Копія рішення від 18.11.2025 доставлена до Електронного кабінету адвоката Зольнікової В.О. 19.11.2025, що підтверджується даними довідки про доставку електронного документу.

Згідно з ч. 7 ст. 14 ЦПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, суд надсилає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 761/14537/15-ц, від 18.04.2022 у справі № 750/3275/21, від 27.03.2023 у справі № 300/3013/22, перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Оскільки копія рішення суду від 18.11.2025 доставлена до Електронного кабінету адвоката Зольнікової В.О. 19.11.2025 о 09:04 год., перебіг п`ятиденного строку для подання доказів розміру судових витрат почався 20.11.2025, закінчився 25.11.2025.

З первісною заявою та доказами розміру судових витрат адвокат Зольнікова В.О. звернулась до суду 04.12.2025, тобто також з пропуском встановленого строку на 9 днів.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що вперше з заявою про стягнення судових витрат адвокат Зольнікова В.О. звернулась до суду з пропуском встановленого строку на 9 днів. Після того, як ухвалою суду від 08.01.2026 першу заяву про стягнення судових витрат було повернуто, вдруге з цією заявою адвокат звернулась до суду через 1 місяць і 8 днів після того, як отримала копію ухвали від 08.01.2026. При цьому законодавцем встановлений 5-денний строк для звернення до суду з відповідної заявою (для подання доказів розміру судових витрат).

Надаючи оцінку доводам адвоката Зольнікової В.О. щодо причин пропуску вказаного строку, суд виходить з такого.

Суд вважає загальновідомими обставини періодичного відключення електричної енергії в м. Харкові та не завжди стабільної роботи програми «Електронний суд».

Разом з тим суд звертає увагу, що 5-денний строк для подання суду доказів розміру судових витрат порушений заявником не на декілька днів, що безумовно можливо було б пояснити вказаними вище обставинами, а на значно більш тривалий строк. Так, повторну заяву адвокатом подано через 1 місяць і 8 днів після того, як адвокат отримала ухвалу суду про повернення попередньої заяви.

Ураховуючи тривалість пропущеного строку, само по собі посилання адвоката Зольнікової В.О. на періодичні відключення електричної енергії, нестабільну роботу програми «Електронний суд» та зайнятість в інших справах суд вважає недостатнім для обґрунтуванням настільки тривалого проміжку часу між отриманням ухвали суду від 08.01.2026 та поданням заяви від 19.02.2026.

Всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України будь-якого документального підтвердження об`єктивної неможливості адвоката протягом більше 1 місяця направити копії доказів іншій стороні та подати заяву в системі «Електронний суд», суду не надано.

Верховний Суд в постанові від 26.02.2025 у справі № 750/16288/23 зазначив, що під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти лише ті обставини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Поновлення процесуального строку зі спливом зазначеного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

У постанові Верховного Суду від 25.09.2024 у справі № 760/19995/21-ц вказано, що інститут процесуальних строків сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників справи та інших заінтересованих осіб добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15 зазначено, що тлумачення норм національного законодавства, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ, свідчить, що апеляційний суд під час вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама собою вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку апеляційного оскарження, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

У постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 203/642/14-ц вказано, що, поновлюючи строк на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції не мотивував прийняття такого рішення, не зазначив підстав та мотивів відхилення тих чи інших доказів, а отже, ухвала апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору на стадії відкриття апеляційного провадження у справі.

Ураховуючи наведене та обов`язок суду не допускати безпідставного та невмотивованого поновлення або продовження процесуальних строків, суд відмовляє в клопотанні адвоката Зольнікової В.О. про продовження процесуального строку для подання суду доказів розміру судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги та проведенням експертизи.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Ураховуючи наведене, суд залишає заяву адвоката Зольнікової В.О. в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та проведення експертизи без розгляду.

Одночасно суд роз`яснює адвокату Зольніковій В.О., що вона не позбавлена права повторно звернутись до суду з відповідною заявою та подати суду докази розміру судових витрат, надавши докази поважності пропуску процесуального строку на вчинення вказаних дій.

Оскільки квитанція про сплату судового збору адвокатом Зольніковою В.О. була додана до позовної заяви, суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл вказаних судових витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України в редакції згідно із Законом № 4508-IX від 18.06.2025, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Ураховуючи наведене, питання про судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору, розглядатиметься судом без повідомлення учасників справи. Разом з тим, з метою забезпечення засад змагальності цивільного судочинства та рівності його учасників, суд встановлює учасникам справи 3-денний строк для подання письмових пояснень з питання розподілу витрат позивачів за первісним позовом по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 141, 127, 258-261, 352-353 ЦПК України

УХВАЛИВ

Відмовити у продовженні пропущеного процесуального строку на подання адвокатом Зольніковою Вітою Олександрівною доказів розміру судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги та проведенням експертизи.

Заяву адвоката Зольнікової Віти Олександрівни про стягнення судових витрат в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та проведення експертизи залишити без розгляду.

Призначити питання про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі № 643/6646/24 за первісним позовом адвоката Зольнікової Віти Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, в частині вирішення питання про судові витрати у виді судового збору, понесені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до розгляду без повідомлення учасників справи.

Встановити учасникам справи триденний строк з моменту отримання даної ухвали для подання письмових пояснень з питання ухвалення додаткового рішення щодо судового збору.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала в частині відмови продовжити пропущений процесуальний строк та залишення заяви без розгляду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею

Суддя Д.А. Крівцов