Провадження № 2-о/554/4/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року м.Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого в особі судді - Материнко М.О.

за участю секретаря судових засідань -Чепури Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві цивільну справу за заявою адвоката Литовченка Романа Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, Головне управління Національної поліції в Полтавській області (Управління інформаційно-аналітичної підтримки), про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

Адвокат Литовченко Роман Вікторович в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, Головне управління Національної поліції в Полтавській області (Управління інформаційно-аналітичної підтримки), звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Прохали встановити факт, про те, що громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбув в період з 27.08.2011 року по 25.08.2023 року покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 27.07.2012 року (справа №2014/1-417/11) у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі, та був звільнений за відбуттям строку покарання 25.08.2023 року.

В судове засідання адвокат Литовченко Р.В. не з`явився, направивши до суду заяву про розгляд без участі.

Представник Управління державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не з"явилася, направивши заяву про розгляд без участі.

Судом встановлено наступне.

До Шевченківського районного суду міста Полтави звернувся адвокат Литовченко Роман Вікторович в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, Головне управління Національної поліції в Полтавській області (Управління інформаційно-аналітичної підтримки), із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Прохали встановити факт, про те, що громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбув в період з 27.08.2011 року по 25.08.2023 року покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 27.07.2012 року (справа №2014/1-417/11) у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі, та був звільнений за відбуттям строку покарання 25.08.2023 року.

Ухвалою суду від 18.11.2025 року справу прийнято до провадження.

Заявник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Литовченко Р.В. заяву підтримали повністю.

Заінтересована особа - Управління державної міграційної служби України в Полтавській областіу судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заінтересова особа - Головне управління Національної поліції в Полтавській області (Управління інформаційно-аналітичної підтримки) у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом при розгляді справи встановлено, що вироком Зміївського районного суду Харківської області від 27.07.2012 (справа №2014/1-417/11) громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі. Строк покарання з урахуванням строку взяття під варту рахувати з 27 серпня 2011 року.

Відповідно до довідки про звільнення № 00032, заявник відбував покарання у вигляді позбавлення волі з 27.08.2011 року по 25.08.2023 року. Звільнений з ФКУ СИЗО-1 УФСИН России по ЛНР (мовою оригіналу) за відбуттям строку покарання.

Після звернення приїхав до України. Має дружину, двох дітей, постійне місце проживання в м. Полтаві, проживає разом з родиною.

Отримував посвідку на тимчасове проживання строком дії до 17.09.2025 року.

04.09.2025 року до сектору централізованого оформлення документів для іноземців та осіб без громадянства відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства УДМС у Полтавській області звернувся заявник ОСОБА_1 для оформлення посвідки на тимчасове проживання, підстава видачі - 04/14 (возз`єднання сім`ї з громадянином України на підставі шлюбу).

Рішенням УДМС України в Полтавській області від 17.09.2025 року було відмовлено громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 в оформленні посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Відповідно до пункту 41 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 322 (далі - Порядок), після прийняття до розгляду заяви - анкети та доданих до неї документів Управлінням були вчинені дії, передбачені пунктами 35 і 36 Порядку, а саме - здійснені заходи з ідентифікації особи, а також перевірка інформації, яка може бути підставою для відмови в оформленні чи видачі посвідки відповідно до підпункту 7 пункту 61 цього Порядку.

В ході перевірки поданих іноземцем документів Управлінням ДМС у Полтавській області відповідно до пункту 41 Порядку № 322 здійснено запит до ГУНП в Полтавській області (лист УДМС № 5301.3.1-6531/53.3-25 від 16.09.2025).

На вказаний лист отримано інформацію УІАП ГУНП про притягнення громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_1 у 2012 році до кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 115, частиною 4 статті 296 Кримінального Кодексу України (умисне вбивство, хуліганство).

Так, вироком Зміївського районного суду Харківської області від 27.07.2012 (справа №2014/1-417/11) ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі. Строк покарання з урахуванням строку взяття під варту рахувати з 27 серпня 2011 року.

УІАП ГУНП в Полтавській області зазначено про відсутність відомостей про звільнення громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 .

Не надання вказаної інформації свідчить про неможливість перевірити факт відсутності підстав для відмови в оформленні чи видачі посвідки іноземцю відповідно до підпункту 7 пункту 61 цього Порядку.

Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, з підстав, передбачених підпунктом 11 пункту 61 Порядку (в інших випадках, передбачених законом).

Поряд з цим, відповідно до абзацу 6 пункту 62 Порядку іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в оформленні чи видачі посвідки, за умови дотримання строків, визначених пунктами 17 та 19 цього Порядку.

Враховуючи вищевикладене та керуючись підпунктом 11 пункту 61, пунктом 62 Порядку, Уважав би: Відмовити громадянину Республіки Вірменія ОСОБА_1 в оформленні посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Відтак, в даному випадку необхідне встановлення факту відбуття заявником покарання для оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Викладені обставини в суді підтвердив заявник ОСОБА_1 та допитані свідки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За правилами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Згідно статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження (лист Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 200, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -

вирішив:

Заяву адвоката Литовченка Романа Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, Головне управління Національної поліції в Полтавській області (Управління інформаційно-аналітичної підтримки), про встановлення факту, що має юридичне значення -задовольнити.

Встановити факт, що громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбув в період з 27.08.2011 року по 25.08.2023 року покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 27.07.2012 року (справа №2014/1-417/11) у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі, та був звільнений за відбуттям строку покарання 25.08.2023 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Материнко М.О.