Справа № 585/349/26
Номер провадження 2/585/539/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Зубко К.В.,

Справа № 585/349/26, провадження № 2/585/539/26

Позивач: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у залі судових засідань у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Представник позивача: Донцова Євгенія Олександрівна, яка діє на підставі довіреності від 07.04.2025.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшла позовна заява АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позов мотивовано тим, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 укладено кредитні договори:

1) 13.07.2018 кредитний договір №601, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 5987.6 грн.;

2) 01.11.2018 кредитний договір №401, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 6955.79 грн.;

3) 07.12.2018 кредитний договір №201, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 17044.96 грн.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. 1) По кредитному договору від 13.07.2018 № 601 - 2454.16 грн., з яких: 1255.93 грн. - заборгованість за кредитом; 0.63 грн. - заборгованість процентами; 1197.6 грн. - заборгованість за комісією;

2) По кредитному договору від 01.11.2018 № 401- 8965.98 грн., з яких: 4716.25 грн. - заборгованість за кредитом; 1658.94 грн. - заборгованість процентами; 2590.79 грн. - заборгованість за комісією;

3) По кредитному договору від 07.12.2018 № 201- 27545.8 грн., з яких: 17044.96 грн. - заборгованість за кредитом; 10500.84 грн. - заборгованість процентами; 0 грн. - заборгованість за комісією.

Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 24.11.2025 склала 38965.94 гривень.

Позивач направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Добровільно відповідач існуючий борг не сплачує, позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача заборгованість за укладеними кредитними договорами та сплачений судовий збір у розмірі 2662 грн.40 коп.

Відповідач свою позицію щодо позову не висловив.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

У своїй позовній заяві представник позивача просить проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача (а.с.3).

04 лютого 2026 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.47).

У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Клопотання будь-якої зі сторін про інший порядок розгляду справи суду не надходило.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі направлена за місцем реєстрації, до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за указаною адресою (а.с.48,49).

Згідно правової позиції Верховного суду у справі №755/17944/18 (постанова від 10.05.2023) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відзив на позовну заяву не надходив.

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01 листопада 2018 року ОСОБА_1 заповнено Анкету-заяву №401, якою він просить надати йому кредит у розмірі 6955,79 грн. на 24 місяці. Розмір процентної ставки 5,99. У поданій Заяві визначений порядок сплати комісії за видачу кредиту та комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Також Заява містить Графік платежів (а.с.4).

Разом із заявою позичальником підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с.4 зворот) .

Згідно платіжної інструкції від 01.11.2018 ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 6955,79 грн. (а.с.17 зворот).

Згідно розрахунку заборгованості за цим кредитним договором загальний розмір заборгованості відповідача перед банком станом на 24.11.2025 складає 8965,98 грн., з якої 4716,25 грн. заборгованість по сумі кредиту, 1658,94 грн. заборгованість по процентам та 2590,79 грн. заборгованість по комісії (а.с.18 зворот-20).

Також до позову додана виписка /особовий рахунок з 01.11.2018 по 24.11.2025 по договору №401 від 01.11.2018 (а.с.24-25).

12 липня 2018 року ОСОБА_1 підписав Заяву №201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з проханням відкрити на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні та надати кредитну картку НОМЕР_2 , зі встановленим кредитним лімітом 1000 грн. Реальна річна процентна ставка 59,33. Орієнтовна загальна вартість кредиту 1255,10 грн (а.с.6 зворот) та 12.07.2018 він підписав і Паспорт споживчого кредиту, який містить таку ж інформацію, як і Заява (а.с.7).

Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №201 від 12.07.2018 кредитний ліміт на картці відповідача збільшувався, останній раз 21.05.2019 до 17044,96 грн.(а.с.17).

Також до позову додана виписка /особовий рахунок з 12.07.2018 по 24.11.2025 з якої вбачається про перерахування залишків у зв`язку зі зміною плану рахунків, погашення заборгованості по відсотками по договору 201 від 12.07.2018 (а.с.25 зворот-28).

12 липня 2018 року ОСОБА_1 підписав Заяву №601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій просив надати йому кредит у розмірі 5987,60 грн. (на придання кухонної плити), розмір процентної ставки,%річних 0,01 з 13.07.2018 по 12.01.2018, з 13.01.2019 - 0,01. Заява містить Графік платежів, погоджений сторонами Договору (а.с.7 зворот). Також, 12 липня 2018 року сторонами правочину підписаній Паспорт споживчого кредиту (а.с.8).

До матеріалів справи долучено Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції, діючій з 06.04.2018 (а.с.8 зворот-14).

Згідно платіжної інструкції від 12.07.2018 ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 5987,60 грн. (а.с.18).

До позову долучена виписка/особовий рахунок ОСОБА_1 за період з 12.07.2018 по 24.11.2025 щодо надання кредитних коштів по договору 601 від 12.07.2018 (а.с.28 зворот-29).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором №01 від 13.07.2018 станом на 24.11.2025 (включно) має борг у розмірі 2454,16 грн., яка складає заборгованість по сумі кредиту 1255,93 грн., заборгованість по процентам 0,63 грн. та заборгованість по комісії 1197,6 грн. (а.с.22-23).

За вих.№КНО-44.2.2/1345 ОСОБА_1 направлялась письмова вимога (повідомлення) про сплату заборгованості в добровільному порядку (а.с.14 зворот-15, 16).

До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ за кредитним договором №201 від 07.12.2018, в якому вказано, що борг відповідача станом на 24.11.2025 (включно) становить 27545,8 грн., з яких 17044,96 грн. заборгованість за сумою кредиту, 10500,84 грн. заборгованість за процентами (а.с.20 зворот-21).

При цьому, самого Договору №201 від 07.12.2018 не долучено.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Норми права, застосовані судом:

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 статті 11Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Мотиви суду.

Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову.

Судом встановлено, що між АТ «ПУМБ» та відповідачем укладено кредитні договори:

1) 13.07.2018 кредитний договір №601, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 5987.6 грн.;

2) 01.11.2018 кредитний договір №401, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 6955.79 грн.;

3) 12.07.2018 кредитний договір №201, за яким Позичальнику мала бути видана кредитна картка зі встановленим на ній кредитним лімітом.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. 1) По кредитному договору від 13.07.2018 № 601 - 2454.16 грн., з яких: 1255.93 грн. - заборгованість за кредитом; 0.63 грн. - заборгованість процентами; 1197.6 грн. - заборгованість за комісією;

2) По кредитному договору від 01.11.2018 № 401- 8965.98 грн., з яких: 4716.25 грн. - заборгованість за кредитом; 1658.94 грн. - заборгованість процентами; 2590.79 грн. - заборгованість за комісією.

Щодо комісії, про стягнення якої за цими договорами просить позивач.

Відповідно до частини третьої статті 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України).

Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15 рп/2011у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України(справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до частин першої-третьої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18).

Особливості регулювання правовідносин за договорами споживчого кредиту передбачені також Законом України «Про захист прав споживачів».

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності)за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

На підставі частини шостої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.

Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20).

Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач добровільно не погашає борг за кредитними договорами від 13.07.2018 №601, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 5987.6 грн. та від 01.11.2018 №401, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 6955.79 грн., то слід стягнути з нього на користь АТ «ПУМБ»:

-за договором від 13.07.2018 №601 борг у розмірі 1256,56 грн., яка складається з тіла кредиту у розмірі 1255,93 грн. та відсотків в сумі 0,63 грн.;

-за договором 01.11.2018 №401 - 6375,19 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 4716,25 грн. та відсотків за користування кредитом в сумі 1658,94 грн.

Всього підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за вказаними договорами заборгованість в сумі 7631,75 грн.

В частині стягнення комісії в сумі 1197,6 грн. та 2590,79 грн. слід відмовити.

Щодо посилань представника позивача на висновок Миколаївського апеляційного суду від 11.09.2024 по справі №486/203/24, то суд не приймає це до уваги, оскільки відповідно до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 07.12.2018 № 201 та просить стягнути заборгованість у розмірі 27545.8 грн., з яких: 17044.96 грн. - заборгованість за кредитом; 10500.84 грн. - заборгованість процентами; 0 грн. - заборгованість за комісією, проте самого договору №201 від 07.12.2018 матеріали справи не містять, а тому суд позбавлений можливості перевірити умови правочину та чи вірно стороною позивача здійснений розрахунок. Внаслідок чого позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Натомість, до матеріалів справи долучений кредитний договір №201 від 12.07.2018 за умовами якого Банк мав відкрити на ім`я відповідача поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні та надати кредитну картку НОМЕР_2 , зі встановленим кредитним лімітом 1000 грн. Реальна річна процентна ставка 59,33. Орієнтовна загальна вартість кредиту 1255,10 грн (а.с.6 зворот). Розрахунку заборгованості за договором від 12.07.2018 до позову не долучено.

Відповідно до приписів частин 1, 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, слід стягнути з відповідача на користь АТ «ПУМБ» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 521,44 грн. ( 7631,75 х 2662,40 : 38965,94).

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5,12,13,19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» () заборгованість:

-за договором від 13.07.2018 №601 у розмірі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн. 56 коп., яка складається з тіла кредиту у розмірі 1255,93 грн. та відсотків в сумі 0,63 грн.;

-за договором 01.11.2018 №401 заборгованість у розмірі 6375 (шість тисяч триста сімдесят п`ять) грн. 19 коп., яка складається з тіла кредиту в сумі 4716,25 грн. та відсотків за користування кредитом в сумі 1658,94 грн.,

а всього заборгованість в сумі 7631 (сім тисяч шістсот тридцять одну) грн.75 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» () судовий збір у розмірі 521 (п`ятсот двадцять одна) грн. 44 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», ел. пошта , тел. 99, адреса: вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070, .

Представник позивача: Донцова Євгенія Олександрівна, адреса: вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 номер засобів зв`язку: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Реєстраційний РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова