Справа № 350/290/26
Номер провадження 2-о/350/89/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Сокирко Л.М., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю,

в с та н о в и л а:

Позивачка звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю її ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_5 без шлюбу у період з 11 січня 2022 року по 2 квітня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Ознайомившись із заявою та вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, приходжу висновку, що заява підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити, зокрема відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Позивачем не надано суду відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, як у неї так і відповідачів.

Частиною третьою статті 294 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім' єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Як вбачається із змісту заяви, встановлення факту проживання однією сім`єю заявниці потрібне для реалізації права на отримання передбачених законом пільг та виплат як члену сім`ї загиблого військовослужбовця.

Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30 листопада 2016 року, передбачено, зокрема право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця мають дружина (чоловік), а в разі її (його) відсутності - повнолітні діти, які проживають разом з нею (ним), або законні представники (опікуни, піклувальники) чи усиновлювачі неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батьки військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлює, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Встановити факт спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можливо, якщо вони не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Доказів на підтвердження того, що ні позивачка, ні ОСОБА_5 у вказаний в заяві період спільного проживання не перебували в інших шлюбах, до заяви не додано.

Перебування в зареєстрованому шлюбі виключає встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

У постанові від 26 вересня 2018 року Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначено, що відповідно до статті 25 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при застосуванні статті 74 Сімейного кодексу України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, згідно з правовими позиціями, висловленими у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Також, належними доказами спільного проживання є документи, довідки про реєстрацію, свідоцтва про народження дітей, фотографії, листи тощо, що підтверджує факт ведення спільного господарства. Факт спільного відпочинку, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю).

Окрім довідки сільської ради та акту обстеження від 30 січня 2026 року інших доказів позивачкою не зазначено.

Також до матеріалів заяви не додано доказів про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_5 та доказів її звернення до компетентних органів з метою вирішення даного питання в досудовому порядку та відмови компетентних органів у наданні пільг та виплат як члену сім`ї загиблого військовослужбовця.

Окрім того, до матеріалів позовної заяви позивачкою долучено світокопії документів: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 27 від 7 серпня 2023 року; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 4061 від 4 грудня 2025 року; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 368 від 15 грудня 2025 року; довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України № 7/6040 від 21 грудня 2025 року; витягу з поіменного списку безповоротних втрат особового складу військової частини НОМЕР_1 ; сповіщення № 10/3181, яке адресоване ОСОБА_2 про загибель його сина ОСОБА_5 ; лікарського свідоцтва про смерть № 2; постанови про встановлення особи фрагментів трупа від 1 вересня 2025 року.

На цих світокопіях наявний штамп «Згідно з оригіналом» та підпис ОСОБА_1 , однак позивачкою не зазначено, що оригінали цих документів наявні у неї та особисто їй видавалися.

Окрім того, позивачкою не зазначено чипроведена державна реєстрація смерті ОСОБА_2 відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державні реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно до частини дев`ятої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи те, що глава 2 «Розгляд судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи» розділу ІV «Окреме провадження» Цивільного процесуального кодексу України не містить норм, що регулюють наслідки недотримання форми та змісту заяви про визнання фізичної особи недієздатною, суд дійшов висновку за можливе застосувати аналогію закону та відповідно до статті 185 Цивільного процесуального кодексу України заяву про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, залишити без руху.

Відповідно до частини першої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене вище, заяву слід залишити без руху і надати заявнику строк до десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме звернутися до суду із заявою, яка відповідає вимогам статті 297 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини третьої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави («Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року). Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 4 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини»).

У зв`язку з наведеним, залишення без руху заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних вище невідповідностей та недоліків у суду будуть відсутні процесуальні перешкоди для продовження розгляду справи у порядку окремого провадження.

На підставі викладеного, керуючись статя ми 175, 177, 185, 260, 315-318 Цивільного процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю, залишити без руху.

Надати позивачці строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Сокирко Л.М.