Справа № 562/3936/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2026 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

учасники справи: представник позивача-адвокат Ярмольчук В.С.,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

У поданій в системі «Електронний суд» суд заяві позивач ОСОБА_2 просить стягнути на її користь з ОСОБА_1 аліменти на навчання їх повнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 23 листопада 2025 року і до закінчення навчання або до досягнення донькою двадцяти трьох років.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що їх донька ОСОБА_4 досягла повноліття та з 01 вересня 2025 року продовжує навчання в Національному університеті «Острозька академія» з терміном навчання до 31 грудня 2026 року на денній формі навчання, не може самостійно отримувати дохід, тому потребує фінансової допомоги батька, який є працездатною особою та має можливість надавати донці допомогу.

У відзиві на позов відповідач з позовними вимогами не погодився, мотивуючи тим, що за рішенням суду він вже надає допомогу доньці на навчання та щомісячно сплачує аліменти в розмірі 1150 грн. за відкритим виконавчим провадженням в цивільній справі №562/2582/22, яке на даний час державним виконавцем не завершено, а тому просить закрити провадження в цій справі.

Позивач та її представник відповіді на відзив відповідача не подавали.

У судовому засіданні представник позивача заперечив щодо закриття провадження в справі, пояснюючи тим, що наведені в даній позовній заяві підстави стягнення аліментів на навчання ОСОБА_3 відрізняються від тих, що були предметом розгляду в цивільній справі №562/2582/22, позовні вимоги підтримав повністю та просить задоволити.

Відповідач позов не визнав з наведених у відзиві мотивів.

Заслухавши учасників, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають(ч.3 ст.199 СК України).

Суд згідно положень ст.200 СК України визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З роз`яснень, які містяться в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З довідки №46/25 від 08 вересня 2025 року вбачається, що донька відповідача ОСОБА_3 навчається в Національному університеті «Острозька академія» з 01 вересня 2025 року до 31 грудня 2026 року на денній формі навчання, уклавши договір №КН Упр/2025-4469 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців в Національному університеті «Острозька академія» за спеціальність «Комп`ютерні науки» для здобуття ступеня вищої освіти «Магістр», загальною вартістю навчання 67500 грн., перший семестр якого в розмірі 22500 грн. оплачений 22 вересня 2025 року ОСОБА_5 .

З рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2022 року в справі №562/2582/22 вбачається, що позов ОСОБА_2 був задоволений та стягнуто з ОСОБА_1 на її користь на утримання ОСОБА_3 , яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 1150 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 21 листопада 2022 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Підставами стягнення аліментів були встановлені судом обставини навчання повнолітньої доньки відповідача ОСОБА_3 у Національному університеті «Острозька академія» на 2 курсі денної форми навчання по спеціальності «Комп`ютерні науки» з 01 вересня 2021 року до 30 червня 2025 року, у той час як предметом позову в даній справі є стягнення аліментів на навчання для здобуття донькою відповідача наступного ступеня вищої освіти «Магістр».

А тому суд погоджується з доводами представника позивача, що підстави для закриття провадження в цій справі з наведених відповідачем мотивів відсутні та заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

Разом з тим, за наданою органами ДВС інформацією від 29 грудня 2025 року на примусовому виконанні у Теребовлянському відділі Державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області перебуває виконавче провадження №70971607 з примусового виконання виконавчого листа Здолбунівського районного суду Рівненської області №562/2582/22 від 01 лютого 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1150 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 21 листопада 2022 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання та станом на 01 грудня 2025 року заборгованості зі сплати аліментів немає.

Щомісячна сплата аліментів на навчання ОСОБА_3 в розмірі 1150 грн. з січня 2025 року до грудня 2025року підтверджується наданими відповідачем платіжними інструкціями АТ КБ «ПриватБанку» та сплату аліментів надалі в указаному розмірі відповідач не заперечує.

Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Недостатність визначеного рішенням суду розміру аліментів на навчання повнолітньої дитини, що перебуває на примусовому виконанні, зурахуванням принципу рівності прав та обов`язків батьківпозивач не довела та доказів про розмір своїх доходів суду не надала.

А відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас, стягувач аліментів має право звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів відповідно до положень ст.192 СК України у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними та в задоволені слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258-273, 351 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанціїпротягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текстом повного рішення виготовлено 25 лютого 2026 року.

Суддя: