печерський районний суд міста києва
Справа № 757/293/26-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р. м. Київ

Суддя Печерського районного суду м. Києва Гуртова Т. І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави в особі Київського окружного адміністративного суду (посадова особа - суддя Терлецька Олена Олександрівна) про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями, бездіяльністю органів державної влади,

УСТАНОВИВ:

У січні 2026 року ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою до Держави в особі Київського окружного адміністративного суду (посадова особа - суддя Терлецька Олена Олександрівна) про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями, бездіяльністю органів державної влади.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач просить зобов`язати Київський окружний адміністративний суд повернути їй оригінали документів у справі № 320/239/25 за її позовом, яка перебувала у провадженні судді Терлецької О. О., а саме довідку про стан здоров`я від 17.02.2024 та медичний висновок від 21.12.2020, стягнути з відповідача, Держави в особі Київського окружного адміністративного суду, на її користь 300 000,00 грн на відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у невиплаті пенсії за віком за рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/3656/18 від 21.05.2018, та 200 000 грн відшкодування моральної шкоди, яка полягає у стражданнях через перелом стегна, нестачу коштів на лікування та догляд.

В обґрунтування позовної заяви вказано, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/3656/18 від 21.03.2018 за її позовом до Головного управління ПФУ у м. Києві з 2017 року не виконується. Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № ВП 57194390 від 23.01.2019. З 2018 року позивач неодноразово зверталась до боржника, Головного управління ПФУ у м. Києві, з вимогою скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження та поновити незаконно заблоковані пенсійні виплати за віком. У зв`язку з відсутністю засобів до існування вона змушена була виїхати до родичів на окуповану територію до м. Донецьк, де в 2024 році у неї стався перелом стегна.

Позивач звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою доУправління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування вказаної постанови. На виконання вимог ухвали судді Київського окружного адміністративного суду Терлецької О. О. від 05.05.2025 вона надіслала заяву про усунення недоліків та два оригінали документів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, а саме: медичний висновок від 21.12.2020 та довідку про стан здоров`я від 19.02.2024. Однак, суддя Терлецька О. О., на її неодноразові звернення, не повертає їй оригінали документів та відмовила у відкритті провадження, чим порушила її право на доступ до правосуддя та строки розгляду справи. Позивач не погоджується з такими діями судді Київського окружного адміністративного суду Терлецької О. О,, вважає їх неправомірними, протиправними, такими, що перешкоджають виконанню судового рішення та реалізації прав позивачки на пенсійне забезпечення. Вважає, що діями судді їй завдано матеріальну та моральну шкоду, яку вона і просить стягнути з Держави в особі Київського окружного адміністративного суду.

Ознайомившись із позовною заявою, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі з таких підстав.

Згідно з позицією, висловленою у висновку постанови ВСУ від 1.03.2017 у справі № 6-3139цс16, Верховним Судом України зазначено, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Належним відповідачем у спорах про відшкодування шкоди, заподіяної судом, може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється і тягне відповідальність, установлену законом (ч.1 та 3 ст. 6 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Закони не передбачають розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду чи про зобов`язання іншого суду до вчинення процесуальних дій, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. Вирішення у суді спору за такими позовними вимогами буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.

Учинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Оскарження діянь судді (судів) щодо розгляду та вирішення справа, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних дій. Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можна оскаржити до суду вищої інстанції у порядку передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди під час розгляду конкретної справи, можна усунути лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.07.2019 у справі № 636/5534/15).

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади» судам роз`яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Отже, рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях, тощо можуть оскаржуватися у порядку, передбаченому процесуальними законами та шляхом звернення до компетентних органів, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.

Відповідно до норм чинного законодавства особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

У випадку неналежної поведінки судді та/або інших випадках ( за наявності підстав і у визначеному законом порядку також) мають право звернутися до компетентних органів у відповідності до вимог Законів України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Вищу раду правосуддя».

Отже, чинне законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді в інший спосіб, ніж шляхом звернення до суду з позовом.

Суть позовної заяви зводиться до незгоди позивачки ОСОБА_1 з постановленням суддею Київського окружного адміністративного суду Терлецькою О. О. 05.05.2025 у справі № 320/239/25 ухвали про повернення позивачці її позовної заяви до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, оскільки спір не може бути розглянутим за правилами цивільного судочинства та взагалі такий спір не підлягає судовому розгляду, суд вважає, що у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави в особі Київського окружного адміністративного суду про відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями, діями, бездіяльністю органів державної влади слід відмовити.

Керуючись ст. 186, 260, 352, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави в особі Київського окружного адміністративного суду про відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями, діями, бездіяльністю органів державної влади.

Ухвала набирає законної сили з моменту ї підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тетяна ГУРТОВА