Справа № 202/8867/25
Провадження № 2/202/1012/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Недобитюк Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Іващенко І.В.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Лиманської міської ради Донецької області про визнання об`єкта нерухомого майна знищеним та визнання права на отримання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через свого представника звернулися до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом до Лиманської міської ради Донецької області, у якому просили встановити факт знищення обєкта нерухомого майна внаслідок бойових дій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, а саме квартири АДРЕСА_1 , та визнати за позивачами право на надання компенсації за вказаний знищений обєкт нерухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачам на праві спільної часткової власності належить вказана квартира. Орієнтовно 07 листопада 2022 року внаслідок обстрілів з боку військ російської федерації було повністю зруйновано третій під`їзд багатоквартирного будинку, де розташована їхня квартира.

З метою отримання компенсації за програмою «єВідновлення» позивачі звернулися з відповідною заявою через застосунок «Дія». Для підтвердження руйнувань ними було замовлено технічне обстеження, за результатами якого складено експертний звіт, яким підтверджено руйнування третього під`їзду на 90 відсотків та визнано його знищеним.

Незважаючи на це, Комісія з розгляду питань щодо надання компенсації при Лиманській міській раді відмовляється визнати об`єкт знищеним, мотивуючи це тим, що експертом не було обстежено весь багатоквартирний будинок в цілому, а відтак технічний звіт складено з порушенням чинної Методики проведення обстеження.

Позивачі вважають такі дії органу місцевого самоврядування надмірним формалізмом та протиправним обмеженням їхнього права на отримання передбаченої Законом України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України» № 2923-IX компенсації за знищене житло.

Ухвалою судді від 11 листопада 2025 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору та не визначенням ціни позову, позивачам було надано строк для усунення недоліків. 17 листопада 2025 року позивачами вказані недоліки було усунуто, надано уточнену позовну заяву та докази сплати судового збору.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 13 лютого 2026 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Лиманської міської ради просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що міська рада є неналежним відповідачем, оскільки її функції наразі виконує Лиманська міська військова адміністрація. По суті спору відповідач вказує, що за результатами комісійного обстеження перший і другий під`їзди будинку є придатними для ремонту, тоді як третій під`їзд дійсно зруйновано. Проте чинним законодавством передбачено, що обстеженню підлягає будинок в цілому як єдиний об`єкт нерухомого майна. Оскільки наданий позивачами технічний звіт стосується лише одного під`їзду, Комісією було прийнято рішення про відмову у наданні компенсації у зв`язку з поданням недостовірних даних.

Від представника позивачів надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що саме орган місцевого самоврядування несе відповідальність за дотримання прав громадян, тому Лиманська міська рада є належним відповідачем. Рішення Комісії про відмову позивачі вважають маніпулятивними та такими, що штучно створюють перешкоди в отриманні компенсації, адже факт знищення квартири позивачів є очевидним та підтверджується актами самої Комісії.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач підтримав свою правову позицію, наголосивши на тому, що позивачі не довели факту знищення будинку як цілісного об`єкта нерухомого майна згідно з встановленими державними будівельними нормами.

У підготовче судове засідання 04 березня 2026 року з`явився представник позивачів, який підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення по суті спору та наголосив на тому, що Лиманська міська рада Донецької області є належним відповідачем у даній справі

Представник відповідача Лиманської міської ради Донецької області у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання був повідомлений належним чином. Натомість від представника відповідача надійшла заява, у якій він просив провести розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження, зазначивши, що позовні вимоги він не визнає та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Згідно з вимогами частини першої статті 189 Цивільного процесуального кодексу України завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, з`ясування заперечень проти позовних вимог, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, а також вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Заслухавши думку представника позивачів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст позовних вимог та доводи сторін щодо правової природи спору, суд на стадії підготовчого провадження доходить висновку про необхідність вирішення питання щодо предметної та суб`єктної юрисдикції даного спору, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Суд враховує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 12 Цивільного процесуального кодексу України) та диспозитивності (стаття 13 Цивільного процесуального кодексу України), згідно з якими суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні юрисдикції суд має виходити із суті права та інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Предметом розгляду у цій справі є вимога фізичних осіб про встановлення факту знищення нерухомого майна та визнання за ними права на отримання від держави компенсації за це майно відповідно до норм Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України» № 2923-IX.

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з частиною першою статті 5 цього Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, що визначено пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з матеріалів справи та доводів сторін, спір у цій справі виник не з приводу захисту права власності на квартиру, оскільки право власності позивачів на вказаний об`єкт нерухомості ніким не оспорюється та належним чином підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Спір виник виключно щодо реалізації позивачами права на отримання соціальної гарантії від держави у вигляді компенсації за майно, знищене внаслідок збройної агресії. Відповідачем у справі визначено орган місцевого самоврядування, утворена яким Комісія здійснює розгляд питань щодо надання компенсації, а остаточне рішення затверджується виконавчим органом чи військовою адміністрацією відповідно до вимог спеціального закону.

У спірних правовідносинах відповідач та його уповноважені органи діють як суб`єкт владних повноважень, наділений виключною компетенцією приймати управлінські рішення щодо призначення або відмови у призначенні передбачених законом державних компенсаційних виплат. Позовні вимоги фактично зводяться до незгоди з діями та рішеннями владного органу щодо оцінки наданих позивачами доказів технічного стану будівлі та відмови в реалізації їхнього права на компенсацію. Вимога про визнання права на отримання компенсації є вимогою про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії в межах суворо регламентованої публічно-правової процедури.

З огляду на характер спірних правовідносин, суб`єктний склад сторін та предмет доказування, суд доходить висновку про публічно-правовий характер даного спору, у зв`язку з чим він не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною першою статті 256 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Відповідно до частини другої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Крім того, суд роз`яснює позивачам, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 255, 256, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Лиманської міської ради Донецької області про визнання об`єкта нерухомого майна знищеним та визнання права на отримання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна закрити.

Роз`яснити позивачам, що розгляд даного спору віднесено до юрисдикції адміністративного суду, а саме до Донецького окружного адміністративного суду.

Роз`яснити позивачам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду в порядку цивільного судочинства з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Роз`яснити позивачам, що у зв`язку із закриттям провадження у справі вони мають право звернутися до суду із клопотанням про повернення сплаченого судового збору в порядку, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н. В. Недобитюк