Номер провадження: 22-ц/813/544/26
Справа № 505/3335/23
Головуючий у першій інстанції Івінський О.О.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» на рішення Подільського міськрайонного суду Одеської області від 14 серпня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», за участі третіх осіб, які не заявляють вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Євгена Вікторовича, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА.

Короткий зміст позовних вимог.

16 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Банк Форвард», за участі третіх осіб, які не заявляють вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Євгена Вікторовича, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни, та просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6040, виданий 21.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Євгеном Вікторовичем про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 27259,64 грн., що виникла внаслідок неналежного виконання боржником умов кредитного договору, в межах виконавчого провадження № 60454845, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною.

В обґрунтування позову посилається на те, що в проваджені приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л. знаходиться виконавче провадження № 60454845 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 27259,64 грн. на підставі виконавчого напису № 6040, виданого 21 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., вказали, що про наявність вищевикладених обставин позивачу стало відомо після блокування всіх банківських рахунків та накладення арешту на кошти. Від банку жодних повідомлень чи документів позивачу не надходило.

Оскільки документи, що підтверджували безспірність заборгованості на момент вчинення виконавчого напису, позивач вважає, що підстави для вчинення виконавчого напису були відсутні, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись з позовом до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Подільського міськрайонного суду Одеської області від 14 серпня 2025 року позовну заяву задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6040 від 21.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 27 259,64 грн. Стягнено з АТ «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1610,40 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі АТ «Банк Форвард» просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що відповідно до Генерального договору відступлення прав вимоги боргових зобов`язань від 25 лютого 2020 року № 25/02/20, який укладено між АТ «БАНК ФОРВАРД» (діючим банком) та ТОВ «СМАРТФІНАНС», заборгованість Позивача за кредитним договором № 99525231 від 29.08.2012 було відступлено ТОВ «СМАРТФІНАНС».

У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції був проінформований про те, що з 25.02.2020 Банк не є кредитором за кредитним договором укладеним між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ОСОБА_1 , кредитна заборгованість за кредитним договором у Банку не обліковується. Поряд з цим, право вимоги за кредитним договором було відступлено ще до введення в банку ліквідаційної процедури. Таким чином, АТ «БАНК ФОРВАРД» не може бути відповідачем по справі, оскільки він не є кредитором за кредитним договором № 99525231 від 29.08.2012.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 11 лютого 2026 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, однак у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 23 лютого 2026 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що 21 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Євгеном Вікторовичем вчинено виконавчий напис № 6040, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 27 259,64 грн.

30 жовтня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяною Леонідівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 21 грудня 2019 року постанову про арешт коштів боржника, виконавче провадження № 60454845 щодо примусового виконання вище вказаного виконавчого напису № 6040, вчиненого 21 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Євгеном Вікторовичем.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що позовні вимог вимоги є доведеними, законним та обґрунтованими.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Колегія суддів зазначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦК України).

За змістом вказаної норми з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Таким чином, якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі №309/2340/15 (провадження № 61-16776св20) касаційний суд виснував, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача. […] Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Отже, належним суб`єктним складом відповідачів є склад відповідачів, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення.

Подібний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №910/17792/17 (провадження № 12-280гс18), Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі №757/31237/18.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 пред`явила позовні вимоги до АТ «Банк Форвард».

Відповідно до Договору відступлення прав вимоги боргових зобов`язань від 25 лютого 2020 року №25/02/20, який укладено між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Смартфінанс», зокрема, заборгованість Позивача за кредитним договором №99525231 від 29.08.2012 було відступлено ТОВ «Смартфінанс».

У матеріалах справи містяться пояснення представника АТ «Банк Форвард», які були подані до суду першої інстанції, в яких зазначено про вказаний перехід права вимоги до ТОВ «Смартфінанс».

Апеляційний суд зауважує, що позивач клопотань про залучення до участі у справі ТОВ «Смартфінанс» як співвідповідача не заявляв, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити внаслідок пред`явлення його до неналежного відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №489/6818/20.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» задовольнити частково.

Рішення Подільського міськрайонного суду Одеської області від 14 серпня 2025 року скасувати.

Постановити у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», за участі третіх осіб, які не заявляють вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Євгена Вікторовича, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 лютого 2026 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева