КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2741/23
Провадження № 2/488/492/26
УХВАЛА

Іменем України

19.02.2026 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання Коваль А.О,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бурлакова Максима Олександровича про доповнення позовних вимог у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , де третьою особою виступає: Акціонерне товариство "Сенс Банк", про зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , де третьою особою виступають: Акціонерне товариство "Сенс Банк", про зняття арешту з нерухомого майна, в якій позивач просив суд зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з 1/2 частки садового будинку дорога АДРЕСА_1 , який зареєстрований за ОСОБА_1 .

В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бурлакова Максима Олександровича від 27.01.2026 року про доповнення позовних вимог у даній цивільній справі, в якій представник уточнив позовні вимоги та просив вважати остаточно вірними позовні вимоги такого змісту:

1)Визнати садовий будинок АДРЕСА_2 , особистою приватною власністю ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

2)Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з 1/2 частки садового будинку АДРЕСА_3 , накладений у межах виконавчого провадження № 50627972.

19.02.2026 року через підсистему «Електронний Суд» від представника третьої особи Акціонерного товариства "Сенс Банк" Дорош І.І., надійшло клопотання, в якому остання заперечує проти прийняття заяви про доповнення позовних вимог.

У клопотанні зазначено, що заявлена нова позовна вимога не доповнює первинний позов, а встановлює новий спосіб захисту позивача, який регулюється іншими нормами закону. Крім того, подання заяви про одночасну зміну підстав та предмету позову не допускається законом, про що суд уже встановив ухвалою від 19.12.2024 року. Враховуючи положення частини 3 статті 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справах, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження, така зміна допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання. Оскільки заявлене клопотання подане з пропуском встановленого процесуального строку та фактично повторює вже відхилене судом питання, представник позивача просила у задоволенні клопотання про доповнення позовних вимог.

Сторони, повідомлені своєчасно та належним чином, у судове засідання, призначене на 19.02.2026 року, не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши подане клопотання про доповнення позовних вимог, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Процесуальні правовідносини регулюються главою 4 "Учасники судового процесу" та главою 6 "Процесуальні строки" розділу І "Загальні положення" ЦПК України.

Виходячи з загальних положень ЦПК України, підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Процесуальні права та обов`язки сторін визначені ст. 49 ЦПК України, тож відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Подібні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/18389/20, від 08.04.2020 у справі справа № 761/41071/19.

При цьому Верховний Суд зазначає про те, що збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

Оскільки, з матеріалів позовної заяви вбачається, що у первісному позові позивач просив суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна, а саме 1/2 частки садового будинку дорога АДРЕСА_1 з забороною відчуження та перереєстрації майна на іншого власника. Зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з 1/2 частки садового будинку дорога АДРЕСА_1 , який зареєстрований за ОСОБА_1 , а представник позивача в клопотанні про доповнення позовних вимог просив вважати остаточно вірними позовні вимоги такого змісту: визнати садовий будинок АДРЕСА_2 , особистою приватною власністю ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .; та зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з 1/2 частки садового будинку АДРЕСА_3 , накладений у межах виконавчого провадження № 50627972.

Аналізуючи зміст поданого клопотання про уточнення позовних вимог, суд доходить висновку, що вказане клопотання фактично є заявою про зміну предмету позову.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що 24 жовтня 2023 року ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва у справі № 488/6048/14-ц було задоволено подання державного виконавця та визначено 1/2 частку боржника у спірному будинку. Однак постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2023 року зазначену ухвалу скасовано, а подання державного виконавця залишено без розгляду.

Надалі позивачка зверталась до суду з позовом про визнання майна особистою приватною власністю, проте рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.09.2025 року у справі № 488/288/25 у задоволенні позову було відмовлено. Водночас постановою Миколаївського апеляційного суду від 25.11.2025 року зроблено правовий висновок про неефективність обраного способу захисту та визначено, що належним способом захисту прав позивачки у спірних правовідносинах є звернення з позовом про зняття арешту з майна у порядку частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та зняття арешту. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Об`єднаної палати КЦС ВС від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18, Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 643/3614/17, від 26.11.2019 у справі № 905/386/18, а також у постанові Верховного Суду від 15.10.2024 у справі № 2-186/05.

Враховуючи зазначене, вимога про визнання права власності є похідною та необхідною для ефективного вирішення питання про зняття арешту. Включення цієї вимоги до позовних вимог не змінює характеру спірних правовідносин, а лише спрямоване на ефективний захист порушеного права.

З урахуванням положень статті 49 ЦПК України, позивач має право доповнити позовні вимоги до ухвалення рішення у справі. Подане клопотання відповідає вимогам закону, не виходить за межі спірних правовідносин та не змінює підстави позову, а лише уточнює предмет позову для забезпечення повного захисту порушених прав позивачки.

Щодо дотримання стороною позивача процесуальних строків, передбачених ч. 3 ст. 49 ЦПК України

Згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частинами 2-4 цієї статті передбачено, що у випадку, передбаченому частиною другою статті 274 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може: 1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження; або 2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження. Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження,він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі. Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

У цій справі суд ухвалою від 14.08.2023 року відкрив провадження у справі та призначив здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечення від сторін та їх представників проти розгляду у такому провадженні або необхідності розгляду справи в порядку загального позовного провадження до суду не надходили.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України у справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Водночас суд зазначає, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Відповідно до частини 1, 2 ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1, 3, 4 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Отже, право на подання заяви про зміну предмета або підстав позову може бути реалізовано позивачем виключно у строк, встановлений законом, зокрема ч. 3 ст. 49 ЦПК України, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії, якщо суд за заявою позивача не визнає причини пропуску процесуального строку, встановленого законом, поважними та не поновить пропущений строк.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2025 року позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 27.05.2025 року скасувано Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2025 року. Вказану справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зі змісту протоколу судового засідання від 02.12.2025 року вбачається, що перше судове засідання в цій цивільній справі після направлення для продовження розгляду відбулось 02.12.2025 року. Зі змісту вказаного протоколу також вбачається, що представник позивача зазначав стосовно заяви про утучнення позовних вимог, вважав, що суд мав об`єднати їх в одне провадження.

Таким чином, включення цієї вимоги до позовних не змінює характеру спірних правовідносин, а лише уточнює предмет позову для повного захисту порушеного права позивача. Виходячи з положень статті 49 ЦПК України, подане клопотання відповідає вимогам закону та підлягає прийняттю.

Отже, з аналізу клопотання про доповнення позовних вимог вбачається, що позивач фактично посилається як на підставу своїх вимог на обставини, за якими фактично бажає визнати спірний садовий будинок приватною власністю у спільному майні подружжя та, окрім заявлених первісних позовних вимог, визнати право власності на частку садового будинку.

Щодо можливості поновлення строку для подання заяви про зміну предмету позову суд виходив з практики Верховного Суду, сформованої у постановах від 22.03.2023 у справі № 212/4015/21 та постанови від 31.03.2021 у справі № 357/8533/19.

З огляду на вищезазначене, суд вважає можливим задовольнити клопотання представника позивача про зміну предмету позову з метою збереження ефективного захисту прав позивача та охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено: «… у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення».

Керуючись ст. ст. 13, 19, 49, 182, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бурлакова Максима Олександровича про зміну предмету позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , де третьою особою виступає: Акціонерне товариство "Сенс Банк", про зняття арешту з нерухомого майна.

Розглядати справу з урахуванням заяви про зміну предмету позову.

Роз`яснити відповідачам, що вони мають право надати відзив на зміну предмета позову у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали суду про прийняття заяви про зміну предмета позову. Третя особа також має право подавати заперечення щодо зміни предмета позову, у випадку ненадання заперечень, відзиву суд згідно вимог ч. 8 ст. 178 та ч. 2 ст. 191 ЦПК України розгляне справу за наявними матеріалами.

Повідомити учасників справи про дату судового засідання, призначеного на 18.03.2026 року об 14 год. 00 хвилин.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 24.02.2026 року.

Суддя Я.А. Чернявська