справа № 208/2292/26
провадження № 4-с/208/17/26
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження за скаргою

27 лютого 2026 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Кам`янського Гречана В.Г., розглянувши скаргу ОСОБА_1 до державного виконавця Переяславського відділу державної виконавчої служби по Бориспільському району у Київській області на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2026 року ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду міста Кам`янського зі скаргою на державного виконавця Переяславського відділу державної виконавчої служби по Бориспільському району у Київській області на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні.

У своїй скарзі ОСОБА_1 просить суд зобов`язати державного виконавця зняти арешт з майна, який було накладено державним виконавцем Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на майно боржника - ОСОБА_2 в рамках виконання виконавчого листа № 208/2235/14, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська від 14.04.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 18 906,56 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 208/2292/26 було розподілено судді Гречаній В.Г.

Ознайомившись з матеріалами скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню (статтяЗакону України «Про виконавче провадження»).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертастатті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 зазначено, що «відповідно до частини першоїстатті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченомурозділом VII ЦПК України.

Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

За змістом статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутися не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Оскільки заявник ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, а більш за все є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , який був стороною виконавчого провадження і на його майно, в рамках виконавчого провадження було накладено арешт, то в даному випадку їй потрібно звернутися до суду саме з позовом в порядку ст. 19 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява,(в даному випадку скарга) не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Керуючись п. 1 ч. 1ст.186 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 до державного виконавця Переяславського відділу державної виконавчої служби по Бориспільському району у Київській області на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні.

Роз`яснити заявнику, що вона має право звернутися до суду із позовом про зняття арешту з майна відповідно до норм та вимоги ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.Г. Гречана