Справа № 212/2499/26
У Х В А Л А

02 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу Борис О.Н., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати з АТ «Криворізький залізорудний комбінат»

встановив:

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з АТ «Криворізький залізорудний комбінат» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Вирішуючи питання щодо видачу судового наказу, вважаю, що вищевказану заяву слід направити за підсудністю за таких підстав.

Відповідно до ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Так, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2025 року, яка набула чинності 09.06.2025 року, було відкрито провадження у справі № 904/2684/25 про банкрутство Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат».

Окрім того, 21.10.2019 року було введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - Кодекс), який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів.

Згідно із ч. 1-3 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Отже, Кодекс України з процедур банкрутства передбачає особливості розгляду справ про банкрутство, що підтверджується ст. 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Кодексу спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

За ч. 2 ст. 7 Кодексу передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких с боржник: спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якою перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Зі змісту вказаних норм убачається, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута.

Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Таким чином всі майнові спори розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи про банкрутство й крім того, незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, такі спори розглядаюся за правилами ГПК України, але з урахуванням особливостей, встановлених ст. 7 Кодексу.

Дана позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020р. у справі №607/6254/15-ц, де зазначено, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому, таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Отже, заявник звертаючись до Покровського районного суду міста Кривого Рогу із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати з боржника АТ «Криворізький залізорудний комбінат», відносно якого відкрита справа про банкрутство Господарським судом Дніпропетровської області, фактично не бере до уваги те, що дана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки належить до господарської юрисдикції.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що дана цивільна справа підлягає передачі до Господарського суду Донецької області, яким відкрито провадження у справі про банкрутство відповідача у даній цивільній справі.

Згідно з п. 1) ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Тим самим, ЦПК України передбачив лише передачу цивільних справ між судами загальної юрисдикції для дотримання територіальної юрисдикції.

Відповідно до ст. 10 ч. 9 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

А відтак, беручи до уваги спеціальні норми Кодексу України з процедури банкрутства щодо надіслання справ до господарського суду, застосовуючи аналогію закону щодо передачі справ за підсудністю, дану цивільну справу слід передати до Господарського суду Дніпропетровської області, яким відносно боржника Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відкрито провадження у господарський справі №904/2684/25 про банкрутство та в провадженні якого перебуває дана господарська справа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,31, 32, 160, 161,261, 353, 354 ЦПК України, суд,

постановив:

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати з АТ «Криворізький залізорудний комбінат» передати на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області в провадженні якого перебуває господарська справа №904/2684/25 про банкрутство Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат».

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи, з підстав зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду складена та підписана 02 березня 2026 року.

Суддя О. Н. Борис