Справа № 635/1869/26
Провадження № 2/635/4461/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Загайко Г.Я.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання загиблого та про визнання відсутнім права на одноразову грошову допомогу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник адвокат Зарицька К.Ю., звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, в якій просить:

-встановити факт ухилення ОСОБА_2 від виконання обов`язку щодо утримання загиблого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його життя;

-визнати відсутнім у ОСОБА_2 права на одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю сина військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану внаслідок отримання вибухової травми в районі населеного пункту Басове Богодухівського району Харківської області.

Одночасно з позовною заявою позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник адвокат Зарицька К.Ю., звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила заборонити Військовій частині НОМЕР_1 вчиняти дії з розгляду звернення ОСОБА_2 про призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю сина військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану внаслідок отримання вибухової травми в районі населеного пункту Басове Богодухівського району Харківської області, до вирішення справи судом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання загиблого та про визнання відсутнім права на одноразову грошову допомогу.

На обґрунтування заяви позивач посилалась на те, що внаслідок наявності зазначених в позові фактичних обставин забезпечення позову забезпечить ефективність судового захисту та реалізацію процесуальних прав сторін судового провадження.

Законом 3515-ІХ від 09 грудня 2023 року статтю 16-4 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 2, відповідно до якого у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя.

Підставою для забезпечення позову шляхом заборони вчинення зазначених в клопотанні дій є необхідність збереження грошової допомоги, яка за законом розподіляється порівну (рівною часткою) та можливість забезпечення поданої заяви, оскільки в період розгляду справи є реальна можливість отримання відповідачем грошової допомоги, не маючи на це ані морального, ані законного права. Отже потрібне вжиття заходів забезпечення позову, тим самим «блокуючи» антиморальну, не правову поведінку відповідача. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих дій з боку відповідача та виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалено на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Враховуючи позовні вимоги, до вирішення справи по суті заборона вчинення конкретних дій є відповідним заходом, що відповідає цілям та завданням судочинства.

Позивач зазначає, що в межах ініційованого судового спору відсутні визначені законодавцем обставини, які є обов`язковими для застосування зустрічного забезпечення.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 лютого 2026 року відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частино 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Оскільки викладені в заяві обставини та надані заявником докази є достатніми для розгляду заяви про забезпечення позову, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи, що відповідає вимогам статті 153 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає заяву про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (пункти 3, 4 частини 1, 5 статей 151 ЦПК України).

Отже, від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

За своєю суттю інститут забезпечення є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із наведеного слідує, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 910/16370/20, від 24 червня 2022 року у справі № 904/3783/21, від 26 вересня 2022 року у справі № 911/3208/21.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову у даній справі є встановлення факту ухилення відповідача від обов`язку утримання сина та визнання відсутнім права відповідача на одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю сина військовослужбовця.

З огляду на те, що у даній справі позивач звернувся до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Має також досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Отже, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен встановити наявність обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом забороні Військовій частині НОМЕР_1 вчиняти дії з розгляду звернення ОСОБА_2 про призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю сина військовослужбовця. Суд погоджується з доводами позивача, що з огляду на предмет позову у даній справі невжиття відповідних заходів забезпечення позову у разі фактичного отримання відповідачем грошової допомоги може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки позивачу у разі задоволення позовних вимог необхідно буде вживати дії щодо стягнення з відповідача отриманої ним грошової допомоги.

Водночас, суд зазначає, що нарахування та виплата одноразової грошової допомоги регулюється Порядком і умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженим наказом Міністерства Оборони України № 45 від 25.01.2023, відповідно до якого військові частини не мають повноважень щодо прийняття рішень про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця та розгляду відповідних заяв. Такі повноваження покладені на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки та відповідні структурні підрозділи Міністерства оборони України.

У пунктах 8, 9, 10 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 зазначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки в тому числі (серед переліку повноважень) є забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців ... та членів їх сімей, оформлення документів для призначення та виплати Міноборони одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на збори чи для проходження служби у військовому резерві,

Також суд зазначає, що сама процедура розгляду відповідним органом звернення заяви про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця належить до дискреційних повноважень такого органу, не може утруднити або унеможливити виконання рішення суд у разі задоволення позовних вимог виходячи з предмету позову, а відсутність вказівки в заяві про забезпечення позову вказівки на певні дії щодо отримання відповідачем грошової допомоги створює умови для потенційного обмеження прав та законних інтересів юридичної особи, ризик втручання в її діяльність.

Враховуючи викладене, суд вважає, що зазначений позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним і таким, що забезпечує баланс інтересів сторін, є втручанням в діяльність юридичної особи та виходить за межі предмету спору, а тому заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 149-151, 247 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання загиблого та про визнання відсутнім права на одноразову грошову допомогу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Т.В. Бобко