ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

25 лютого 2026 року м. Фастів

Суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Анапріюк С.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Ірпінська державна нотаріальна контора, про визнання права власності у порядку спадкування за законом на недоотриманні спадкодавцем під час життя пенсійні виплати та зобов`язання здійснити нарахування та виплату недоотриманої спадкодавцем пенсії за життя,

установила:

У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області із зазначеною позовною заявою.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2026 справа надійшла у провадження судді Анапріюк С.П.

Перевіривши позов та додані до нього документи, доходжу такого висновку.

У цьому позові позивач просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриманні нею за життя пенсійні виплати за період часу з 01.01.2024 по день її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, позивач заявила вимогу майнового характеру, яка підлягає грошовій оцінці.

Проте позовна заява не містить ціни позову, натомість позивач зазначає про неможливість її визначення та додала до позову квитанцію про сплату судового збору за мінімальною ставкою.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Отже, позивач не виконала вимоги ст. 175-177 ЦПК України щодо визначення ціни позову та сплати судового збору залежно від цього.

Натомість, позивач подала до суду клопотання про витребування доказів у відповідача, зокрема завіреної копії рішення про припинення виплати пенсії її матері, повідомити чи приймалось рішення про припинення нарахування пенсії, повідомити чому відповідач вважає, що у матері відсутня недоотримана пенсія, повідомити який розмір був нарахований та виплачений останній раз перед прийняттям рішення про припинення пенсії, повідомити чи була проведена індексація пенсії у 2024-2025 роках, повідомити у якому розмірі мала би бути нарахована та виплачена пенсія.

З урахування предмету та підстав поданого до суду позову вказані у клопотанні відомості не є обставинами, які підлягають доказуванню, оскільки фактично зводяться до незгоди позивача з певними діями пенсійного органу, які не підлягають перевірці судом під час вирішення цього спору у порядку цивільного процесуального судочинства.

Водночас додані до позову документи свідчать, що, починаючи з 2024 року матері позивачки (спадкодавиці) та позивачу відповідач надавав відповіді на запитувану інформацію, про витребування якої позивач просить суд.

Стосовно вимоги клопотання про витребування у відповідача зазначеної у ньому інформації суд зазначає таке.

Згідно із ч. 1-2 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Однак, судом не встановлено неможливість позивача самостійно надати такі докази.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 84 ЦПК України, умовою для витребування доказів судом є надання особою, яка подає клопотання, доказів вжиття заходів для отримання цих доказів самостійно та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів; у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.

Отже, для витребування доказів судом особа, яка подає таке клопотання, повинна надати суду докази того, що нею вживалися заходи для отримання доказів, однак їй відмовлено у їх отриманні, в зв`язку з чим вона подає клопотання про їх витребування.

Проте позивач не надала доказів неможливості самостійно отримати зазначені у клопотанні докази, зазначені нею причини є необґрунтованими, оскільки не підтверджені доказами вчинення нею усіх можливих та залежних від неї дій для цього.

При цьому враховую наявність у позивача представника, який є адвокатом та надає юридичні послуги на професійній основі.

Отже, клопотання про витребування доказів подане із порушенням ст. 84 ЦПК України.

Повертаючись до обставин недотримання позивачем вимог процесуального законодавства щодо зазначення ціни позову та сплати судового збору у належному розмірі наголошую, що визначення та зазначення у позові ціни позову є обов`язком позивача.

Невиконання цього обов`язку є порушенням вимог ст. 175-177 ЦПК України.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя перевіряє чи подана вона з додержанням норм чинного законодавства, зокрема статей 175-177 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Отже, підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження чи підстави для відкриття провадження суд повинен встановити протягом п`яти днів із дня надходження позовної заяви до суду.

Оскільки поданий до суду позов не містить визначення ціни позову, доказів належної сплати судового збору, а також у встановлений процесуальним законом п`ятиденний строк позивач не подала до суду уточнення до позову стосовно вказаного з наданням відповідних доказів, тому доходжу висновку про те, що ця позовна заява не відповідає вимогам ст. 175-177 ЦПК України

При цьому наголошую на помилковому тлумаченню позивачкою норм чинного законодавства щодо можливості усунення такого недоліку позовної заяви шляхом витребування відповідних доказів, оскільки навіть у разі задоволення такого клопотання, така інформація не буде надана суду у строк, передбачений ст. 187 ЦПК України.

Крім цього, питання про витребування доказів у порядку ст. 84 ЦПК України може бути вирішене судом одночасно із відкриттям провадження у справі чи під час її розгляду, а не під час перевірки відповідності позову вимогам ст. 175-177 ЦПК України чи, тим паче, у разі виявлення недоліків позову.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення її без руху.

Сприяння судом позивачу в отриманні доказів до подання позову до суду визначається іншою процесуальною процедурою і не регулюється приписами ст. 84 ЦПК України.

Водночас, не визначення позивачем ціни позову є недоліком позовної заяви, що перешкоджає відкриттю провадження у справі та є підставою для залишення її без руху.

За таких обставин, вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху із наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви позивач повинен усунути шляхом подання до суду оновленої редакції позовної заяви із зазначенням ціни позову з копіями відповідно до кількості учасників справи.

Крім того, з урахуванням актуальної інформації щодо ціни позову, позивач повинен надати до суду документ про сплату судового збору з дотриманням вимог пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 цього Закону, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору встановлюються у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Постановляючи цю ухвалу враховую висновок Європейського суду з прав людини, згідно із яким, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях Суд зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про витребування доказів.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Ірпінська державна нотаріальна контора, про визнання права власності у порядку спадкування за законом на недоотриманні спадкодавцем під час життя пенсійні виплати та зобов`язання здійснити нарахування та виплату недоотриманої спадкодавцем пенсії за життя залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали у зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК