Справа № 145/1998/25
Провадження № 2/145/342/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2026 р. с-ще Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іванець В. Д. ,

за участю секретаря Урсуляк Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ФК "ЄАПБ" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач аргументував тим, що 26.11.2018 ОСОБА_1 уклала з АТ "Ідея Банк" кредитний договір № С-613-0 від 26.11.2018.

17.11.2023 між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №17112023, відповідно до умов якого АТ "Ідея Банк" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні АТ "Ідея Банк" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників № 2 до договору факторингу ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № С-613-0, в сумі 26142,18 грн, з яких: 9922,06 грн - заборгованість за основним боргом; 16220,12 грн - заборгованість за відсотками; 0,00 грн - заборгованість за комісіями.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий кредит у строки, передбачені кредитним договором.

Отже, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором № С-613-0 від 26.11.2018 в сумі 26142,18 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" суму заборгованості за кредитним договором № С-613-0 від 26.11.2018 в розмірі 26142,18 грн, з яких: 9922,06 грн - заборгованість за основним боргом; 16220,12 грн - заборгованість за відсотками; 0,00 грн - заборгованість за комісіями та понесені судові витрати.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 05.01.2026 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи була належно повідомлена, відповідно до трекінгу відстежень АТ "Укрпошта" (номер відстеження R60) копію ухвали про відкриття провадження, позовну заяву із додатками остання отримала 17.02.2026.

Крім того, представник відповідача Гапон С.В. ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву із додатками отримав в електронний кабінет користувача ЄСІТС 09.01.2026, що стверджується довідками про доставку електронного документу.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом установлено, що 26.11.2016 ОСОБА_1 власноруч підписала заяву № С-613-0 про акцепт публічної оферти АТ "Ідея Банк" на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ "Ідея Банк" (а.с.4), заяву (а.с.5), паспорт споживчого кредиту (а.с.6-7), тарифи на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб - нових клієнтів (а.с.9), згоду фізичної особи - суб`єкта кредитної історії (а.с.10).

26.11.2018 ОСОБА_1 та АТ "Ідея Банк" уклади угоду С-613-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (а.с.4), відповідно до умов якої найменування банківського продукту Card Blanche White Walk-in ID. Банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_1 у валюті - гривня, операції за яким можуть здійснюватись за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та випускає клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard. Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах:максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 10000,00 грн. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00 % річних.

Угода підписана відповідачем власноруч.

АТ "Ідея Банк" умови договору виконало в повному обсязі, що стверджується випискою з 26.11.2018 по 17.11.2023 (а.с.11-14), з якої убачається, що ОСОБА_1 неодноразово отримувала транші та здійснювала погашення кредитної заборгованості.

Відповідач ОСОБА_1 умови договору не виконувала, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 26142,18 грн, з яких: 9922,06 грн - заборгованість за основним боргом, 16220,12 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, що стверджується довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором С-613-04480-18-980 від 26.11.2018 складеною АТ "Ідея Банк" (а.с.15).

17.11.2023 між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №17112023 (а.с.16-17), відповідно до умов якого АТ "Ідея Банк" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні АТ "Ідея Банк" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

ТОВ "ФК "ЄАПБ" здійснено оплату за відступлення прав вимоги згідно з договором факторингу № 17112023 від 17.11.2023, що стверджується платіжною інструкцією №20494 від 20.11.2023 (а.с.18).

Відповідно до реєстру боржників № 2 від 17.11.2023 до договору факторингу №17112023 від 17.11.2023 (а.с.19) ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 26142,18 грн, з яких: 9922,06 грн - заборгованість за основним боргом; 16220,12 грн - заборгованість за відсотками, 0,00 грн - заборгованість за комісіями.

До цього часу зобов`язання не виконано.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "ФК "ЄАПБ"є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем ОСОБА_1 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

Водночас суд зазначає, що ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подали, як і жодних доказів на спростування факту укладення договору, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості.

Разом з тим подані позивачем докази підтверджують, що ОСОБА_1 уклала кредитний договір № С-613-0 від 26.11.2018,отримала кредит, користувалась кредитними коштами й допустила прострочення виконання грошового зобов`язання.

Крім того, з виписки вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала погашення кредитної заборгованості, що свідчить про визнання нею боргу за кредитним договором і обов`язків, які виникли з цього договору.

Оскільки ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконувала свої зобов`язання перед товариством, що є істотним порушенням договору, внаслідок якого позивач позбавлений можливості отримати суму кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, на що розраховував при укладенні договору, а тому суд вважає, що даний позов є обґрунтований та доведений належними доказами, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Керуючись ст. 526, 530, 1054 ЦК України, ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76 -82, 89, 141, 223, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором № С-613-0 від 26 листопада 2018 року в розмірі 26142 (двадцять шість тисяч сто сорок дві) гривні 18 копійок, з яких: 9922,06 грн - заборгованість за основним боргом, 16220,12 грн - заборгованість за відсотками, 0,00 грн - заборгованість за комісіями.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 04 березня 2026 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", , адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя В.Д. Іванець