Справа №467/1018/25 Головуюча у 1-й інстанції Кологрива Т. М.
Провадження № 22ц/812/556/26 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

4 березня 2026 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Крамаренко Т. В.,

із секретарем: Колосовою О. М.,

за участю: представника позивача Петріва І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану від його імені

адвокатом Петрівим Іваном Михайловичем,

на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 5 січня 2026 року, ухваленого під головуванням-судді Кологривої Т. М. в залі судових засідань в селищі Арбузинка Миколаївської області об 11год 08хв, повне рішення якого складено 8 січня 2026 року, у справі

за позовом

ОСОБА_1

до Південноукраїнської міської ради Миколаївської області

(далі Південноукраїнська міськрада)

про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А:

22 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Південноукраїнської міської ради про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом, після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку, площею 2га, з кадастровим номером :04:000:0566 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 3), що розташована на території Костянтинівської селищної ради Південноукраїнської міської територіальної громади (раніше Арбузинського району) Миколаївської області.

Позивач зазначав, що після смерті матері, він є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину.

На спадкове майно, яке залишилося після смерті матері, у вигляді земельної ділянки площею 2га з кадастровим номером :04:000:0343 та частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 приватною нотаріускою видані свідоцтва про право на спадщину на ім`я позивача.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу земельну ділянку площею 2га з кадастровим номером :04:000:0566 йому відмовлено приватною нотаріускою з посиланням на неможливість вчинення нотаріальної дії, яка суперечить законодавству України, а також невідповідності правовстановлюючого документу вимогам статті 116 ЗК України.

Посилаючись на неправомірність відмови у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину, позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом в судовому порядку.

Відзиву на позов представницею Південноукраїнської міської ради не подано, направлено декілька заяв про розгляд справи без участі представника, з посиланням на заперечення щодо задоволення позовних вимог.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 5 січня 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спадкодавицею набуто право власності на майно з перевищенням норм на безоплатне отримання у власність земельних ділянок з земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, внаслідок чого спадкоємець не має права на отримання цього майна в порядку спадкування.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_3 , просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позову.

На думку апелянта рішення суду є незаконним, оскільки суд замість вирішення вимог за предметом позову, зайнявся вирішенням питання щодо правомірності дій нотаріуса та правомірності набуття спадкодавицею права власності на спадкове майно. Внаслідок чого суд не звернув увагу на надані позивачем докази, які підтверджують набуття спадкодавицею права власності на земельну ділянку, реєстрацію такого права та відповідне звернення спадкоємця за отриманням відповідного свідоцтва про право на спадщину і наявність відмови нотаріуски, як обов`язкову умову для захисту порушених прав в судовому порядку.

Тому судом дана неправильна оцінка наданим апелянтом доказам, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Відзиву на апеляційну скаргу іншим учасником справи не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 1, 2 та 3 статті 1268 ЦК України).

За змістом частини 1 статті 1225 ЦК України слідує, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У пунктах 5, 10 і 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року підсумоване та роз`яснено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.42-69), та ним отримано відповідні свідоцтва про спадщину за законом на майно, що належало спадкодавиці у вигляді: земельної ділянки площею 2га з кадастровим номером :04:000:0343 та частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

На інше майно, що належало ОСОБА_2 за життя, у вигляді земельної ділянки, площею 2га, з кадастровим номером :04:000:0566 (за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 3), розташованої на території Костянтинівської селищної ради Південноукраїнської міської територіальної громади (раніше Арбузинського району) Миколаївської області, свідоцтво про право на спадщину за законом позивачу ОСОБА_1 не видано та приватною нотаріускою Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О. Ф. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 липня 2025 року (а.с.18).

Відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії приватна нотаріуска послалася на статті 47, 49 Закону України «Про нотаріат», статтю 116 ЗК України та пункти 4.12, 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок), а саме невідповідність правовстановлюючих документів про належність спадкового майна спадкодавиці, що надані спадкоємцем, вимогам статті 116 ЗК України в частині безоплатної передачі у власність громадян земельних ділянок у межах норм, визначеним цим Кодексом, один раз по кожному виду цільового призначення.

Тому, виходячи з перевищення норм земельних ділянок, які набуті померлою матір`ю позивача за життя, приватна нотаріуска вважала за можливе відмовити її спадкоємцю у вчиненні нотаріальної дії в порядку видачі свідоцтва про право на спадщину.

До висновків аналогічного змісту дійшов і суд першої інстанції, який поклав їх в основу прийнятого ним рішення про відмову позивачу у захисті його права в судовому порядку, оскільки отримання спадкоємцем в порядку спадкування за законом права власності на одну земельну ділянку є підставою для відмови у визнанні за ним права власності в порядку спадкування за законом на іншу земельну ділянку, так як зареєстроване за життя право власності спадкодавиці на дві земельні ділянки по 2га є таким, що суперечить законодавству України.

З такими висновками погодитися неможна, оскільки вони не відповідають нормам матеріального права та обставинам, що містяться у справі.

З матеріалів справи слідує, що за розпорядженням Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області від 4 грудня 2012 року №509 (а.с.99) матері позивача ОСОБА_2 надано у власність у розмірах визначених проєктом землеустрою земельна ділянка площею 2га для ведення особистого селянського господарства в межах території Костянтинівської селищної ради.

Наданій у власність земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :04:000:0566 та реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 3, за яким зареєстровано право власності ОСОБА_2 у відповідному реєстрі нерухомого майна та 28 березня 2013 року видано свідоцтво на нерухоме майно (а.с.9-11). Подальшу реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі не вчинено.

Право власності та порядок його набуття на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0566 за життя власниці ОСОБА_2 та після її смерті ніким не оспорено, внаслідок чого за положеннями статей 328, 373-374, 378 ЦК України набуття такого право власності є правомірним.

Тому, звернувшись до приватної нотаріуски позивач правомірно очікував оформлення своїх спадкових прав відповідно до частини 1 статті 1225, частини 1 статті 1296 ЦК України.

Для цього нотаріуска відповідно до пункту 4.16. Порядку повинна була обов`язково перевірити лише: факт смерті спадкодавиці, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину, та за наявності для цього підстав витребувати від спадкоємця документи, які підтверджують вказані факти.

При тому рецензування порядку набуття права власності спадкодавцем на зареєстроване за його життя майно, що перейшло у спадок, не є компетенцією нотаріуса ні за відповідним Порядком, ні за положеннями Закону України «Про нотаріат». Внаслідок чого посилання на статтю 47 Закону України «Про нотаріат» не є слушним, оскільки невідповідність правовстановлюючих документів спадкодавиці на належне їй майно колегією суддів не встановлено, а сам порядок набуття спадкодавицею у власність земельних ділянок не є документом, у розумінні статті 47 цього Закону.

За такого суд першої інстанції, замість вирішення спору по суті пред`явлених вимог, помилково вдався до перевірки правомірності набуття спадкодавицею прав власності, яке за поданим спадкоємцем позовом не є предметом спору у даній справі.

Отже, з огляду на наявність правовстановлюючих документів на підтвердження реєстрації прав власності за спадкодавицею за її життя, є усі підстави для оформлення спадкових прав її спадкоємця у судовому порядку за наявності відмови нотаріуски видати на цю земельну ділянку свідоцтво про право на спадщину за законом.

Тому, рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених пунктами 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від його імені адвокатом Петрівим Іваном Михайловичем, задовольнити.

Рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 5 січня 2026 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку, площею 2га, з кадастровим номером :04:000:0566 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 3), що розташована на території Костянтинівської селищної ради Південноукраїнської міської територіальної громади (раніше Арбузинського району) Миколаївської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

Т. В. Крамаренко