Справа № 766/1422/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Майдан С.І.,

за участю секретаря: Кирпиченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, в якій просив встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Генічеськ Херсонської області, у віці 87 років 5 місяців 21 день, причина смерті: набряк головного мозку, ішемічний інсульт, ХІХС: коронарокардіосклероз.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Генічеськ Херсонської області, яке перебуває на тимчасово окупованій території, помер батько заявника ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Заявник є спадкоємцем на майно померлого. Встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки потрібно йому для оформлення документів, необхідних для прийняття спадщини.

Ухвалою від 09.02.2026 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд у справі.

Заявник ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, заявник в заяві просив розглядати справи у його відсутність.

Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Судом, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записаний ОСОБА_3 , згідно актового запису про народження №67, складеного 03.04.1966 року Бериславським районним бюро ЗАГС Херсонської області.

Факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, в м. Генічеськ Херсонської області, підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим 14.01.2026 року 99500001 Генічеським районним відділом ЗАГС Управління ЗАГС Херсонської області та довідкою про смерть №С-00063 від 14.01.2026 року, згідно якої причина смерті: набряк головного мозку, ішемічний інсульт, ХІХС: коронарокардіосклероз.

Заявник отримати свідоцтво про смерть батька, у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану не може, оскільки факт смерті відбувся на окупованій території.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 р. (зі змінами) «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», вся територія Генічеського району Херсонської області є тимчасово окупованою.

Враховуючи викладене, до даних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.317 ЦПК України та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Згідно п. п. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є таким, що не відповідає умовам діючого законодавства України і не створює правових наслідків.

Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. 1 ч. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Таким чином, свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане 14.01.2026 року 99500001 Генічеським районним відділом ЗАГС Управління ЗАГС Херсонської області є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia») зроблено висновок, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ.

Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Розділом 5 вищевказаних правил, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.

Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого.

Отже, встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для реєстрації смерті ОСОБА_3 в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України. Наявні у заявника документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті органом РАЦС.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заяву про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України слід задовольнити, що дасть можливість заявнику реалізувати свої спадкові права.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 17 статтею ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 12, 76-81, 89, 263-265, 273, 315-319, 354, 430 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Генічеськ Херсонської області, причина смерті: набряк головного мозку, ішемічний інсульт, ХІХС: коронарокардіосклероз.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Суддя: С.І. Майдан