печерський районний суд міста києва
пр. № 2-1808/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2026 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Новака Р.В.,

при секретарі судових засідань Бурячок А.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника відповідача - Курганської Л.В. про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, як правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Пенсійного фонду України, як правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області (далі - відповідач, ПФУ), в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення ОСОБА_1 від 12.04.2023 № 147-K;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу внутрішнього аудиту управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області;

- стягнути з Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 19.04.2023 по дату винесення рішення виходячи із розрахунку середньоденної заробітної плати, яка становить 2466,65 грн;

- стягнути з Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 80000,00 грн.;

- допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 1 місяць;

- судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20.06.2023 вказану позовну заяву визнано неподаною та повернуто ОСОБА_1 з підстав, передбачених ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Постановою Київського апеляційного суду від 31.10.2023 ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 20.06.2023 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2023 цивільну справу прийнято до провадження судді Новака Р.В. за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче судове засідання на 12.03.2024.

28.02.2024 від представника відповідача - Петручені Ірини надійшло клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з тим, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В обґрунтування клопотання представник відповідача зазначає, що Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство соціальної політики, і який реалізує державну політику у сфері пенсійного забезпечення. Відтак, Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень, який здійснює публічно-владні управлінські функції. Враховуючи, що заявлені позовні вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та визнання незаконним наказу про звільнення стосуються проходження публічної служби та мають публічно-правовий характер, то вказаний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

28.02.2024 від представника відповідача - Петручені Ірини надійшов відзив на позовну заяву.

12.03.2024 від представника позивача - адвоката Левшунова Д.М. надійшло клопотання про зупинення провадження по справі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2024 зупинено провадження по справі - до завершення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 712/4776/23 та до завершення розгляду Верховним Судом цивільної справи № 750/7085/23.

31.12.2025 від представника відповідача - Курганської Л.В. надійшло клопотання про поновлення провадження по справі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.01.2026 поновлено провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 12.02.2026.

19.01.2026 від представника відповідача - Курганської Л.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з тим, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В обгрунтування клопотання зазначено, що за наслідками розгляду справ у подібних правовідносинах, Верховний Суд в постанові від 09.12.2024 у справі № 712/4776/23 сформулював висновок, що справи за позовами колишніх працівників органів Фонду соціального страхування України про поновлення на роботі підсудні адміністративному суду незважаючи на те, що на час звільнення такі працівники не перебували на державній службі. В постанові від 22.10.2025 у справі № 750/7085/23 Верховним Судом зазначено, що заявлені позовні вимоги спрямовані на захист прав та інтересів працівника щодо поновлення на посаді, що належить до державної служби в органах Пенсійного фонду України, розгляд яких має відбуватись у порядку адміністративного судочинства.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 29.01.2026 від представника відповідача - Курганської Л.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі, зазначала, що підтримує клопотання про закриття провадження у повному обсязі. 10.02.2026 від представник позивача - адвоката Левшунова Д.С. надійшло клопотання про розгляд справи без йог участі.

Дослідивши клопотання про закриття провадження у справі та матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що позивач звернулась до суду з позовом до Пенсійного фонду України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначає, що була звільнена з посади у зв`язку з реорганізацією Фонду соціального страхування України шляхом приєднання до Пенсійного фонду України. На думку позивача, її звільнення проведено з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки така реорганізація не є ліквідацією установи, а роботодавець не запропонував їй іншу вакантну посаду. Таким чином, позивач вважає своє звільнення незаконним, просить поновити її на попередній посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати завдану моральну шкоду.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема в спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч.1 ст. 4 КАС України).

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Таким чином, вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі залежить від характеру спірних правовідносин.

Позивач звернулася до суду з позовом з приводу винесення Наказу голови комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про її звільнення з посади у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників (реорганізацією зазначеного органу шляхом приєднання до Пенсійного фонду України) та просить поновити її на посаді начальника відділу внутрішнього аудиту управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, що підтверджує публічно-правовий характер даного спору, оскільки він стосується проходження та припинення публічної служби.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 «Про затвердження Положення про Пенсійний фонд України», Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Частиною 4 пункту 14 вищезазначеної Постанови КМУ передбачено, що Пенсійний фонд України є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п. 17 ч. 1ст. 4 КАС України).

Проходження публічної служби - це процес діяльності особи на посадах, які вона обіймає, починаючи від моменту призначення на відповідну посаду та завершуючи припиненням публічної служби, із сукупністю всіх обставин і фактів, які супроводжують таку діяльність.

Оскільки публічна служба є різновидом трудової діяльності, то відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права: трудового та адміністративного, тому правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Публічна служба є різновидом трудової діяльності, службово-трудові відносини хоча і існують на перетині двох галузей права - адміністративного та трудового, проте докорінно різняться методом правового регулювання. Саме тому відносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 426/160/14-ц; постанова від 31.10.2018 у справі № 761/33941/16-ц).

Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 22.01.2020 у справі № 813/1045/18 у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду постановою від 09.12.2024 у справі № 712/4776/23, яка вирішувала питання щодо юрисдикції до подібного предмету спору зазначив, що вирішення питання про те, чи є правовідносини, пов`язані із визнанням незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку із набранням чинності Законом № 2620-1X, яким вирішено припинити ФСС України та Управління, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, приватноправовими чи публічно-правовими, залежить, зокрема, від змісту та характеру правовідносин, суб`єктного складу, наявності підстав для виникнення зобов`язань та умов їх виконання щодо працевлаштування вивільненого працівника на публічну службу, а також мети, якої хоче досягти звільнений працівник, звернувшись до суду.

Таким чином Верховний Суд в постанові від 09.12.2024 у справі № 712/4776/23 сформулював висновок, що справи за позовами колишніх працівників органів Фонду соціального страхування України про поновлення на роботі підсудні адміністративному суду незважаючи на те, що на час звільнення такі працівники не перебували на державній службі.

Крім того, в постанові від 22.10.2025 у справі № 750/7085/23 Верховним Судом зазначено, що заявлені позовні вимоги спрямовані на захист прав та інтересів працівника щодо поновлення на посаді, що належить до державної служби в органах Пенсійного фонду України, розгляд яких має відбуватись у порядку адміністративного судочинства.

Відтак, з огляду на зміст заявлених позивачем вимог та на суб`єктний склад сторін, суд приходить до висновку, що справа за даним позовом є справою адміністративної юрисдикції, оскільки, в даному випадку, має місце спір між учасниками публічно-правових відносин, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на зазначені висновки Верховного Суду, оскільки після відкриття провадження у цій справі судом встановлено, що спір у даній справі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, як правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

При цьому, позивач не позбавлений права звернутися до відповідного адміністративного суду за вирішенням спору в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 255, 256, 260, 261, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, як правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - задовольнити.

Провадження у цивільній справі № 757/20780/23-ц за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, як правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - закрити.

Роз`яснити, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд роз`яснює позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Р.В. Новак