Справа №601/3645/25
Провадження № 2/601/206/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року

Кременецький районний суду Тернопільської області в складі:

головуючого судді Шульгач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Радчук І.В.,

представника позивача адвоката Булави О.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець у спрощеному позовному порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Кременецький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини в якій просить припинити стягнення з 26 травня 2025 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що здійснюється на підставі рішення Кременецького районного суду від 20 грудня 2023 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2023 року стягнуто з позивача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. До травня 2025 року їхній син проживав з відповідачем у с.Старий Тараж Кременецького району Тернопільської області. Позивач справно сплачував аліменти на утримання дитини. Окрім цього, ОСОБА_2 допомагав одягом та продуктами. Однак, ОСОБА_1 з травня 2025 року не виконує своїх обов`язків по вихованню та утриманню сина. Зокрема, не дбає про його харчування та одяг, не цікавиться його навчанням, жодних коштів на його утримання не надає, веде аморальний спосіб життя. Така її поведінка змусила позивача забрати сина в м.Почаїв. Син постійно проживає з сім`єю позивача, всі витрати по його утриманню несе батько одноосібно. Вважає, що оскільки позивач несе всі витрати на утримання сина, ОСОБА_3 , який постійно проживає з ним, а тому повинен бути звільнений від сплати аліментів.

Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 01.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

16.12.2025 року відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву згідно якого зазначила, що позивач не надав суду доказів та підтвердження того, що їхній спільний син перебуває на його повному утриманні. ОСОБА_3 проживає та навчається в Новосільській спеціальній школі Тернопільської області та знаходиться на неповному державному забезпеченні. Відстань між м.Почаїв та с.Новосілки Тернопільської області складає близько 100 км, що виключає можливість його щоденного проживання разом із позивачем ОСОБА_2 . У вихідні дні син проживає з матір`ю, а потім повертається до навчального закладу. Крім цього, у позивача наявна заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.12.2025 становить 76 590,09 грн. Вказані обставини підтверджують той факт, що позивач з 2023 року ухиляється від утримання малолітнього сина ОСОБА_3 та ніякої участі в його забезпеченні не приймає.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Булава О.П. заявлені вимоги підтримав з підстав наведених у позові та просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 заперечила щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на мотиви викладені у відзиві на позовну заяву. Пояснила, що вона здійснює догляд за сином, який проживає з нею. Під час навчання він проживає в навчальному закладі, з якого вона його забирає до себе на вихідні. ОСОБА_4 відвідує батька та літом проживав разом з ним, бо дитина хоче тата теж. Аліменти позивач не платить. Тато до нього не дзвонить, не дарує подарунки ні на ОСОБА_5 , ні на день народження.

Представник Кременецького міськрайонного відділу ДВС в судове засідання не з`явився, однак про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.

16 червня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, який 20 грудня 2023 року був розірваний, що підтверджується рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 20.12.2023 року.

Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.09.2025.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно акту обстеження від 20.08.2025 року домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що у даному помешканні проживає без реєстрації внук ОСОБА_6 - ОСОБА_3 з 26 травня 2025 року.

Згідно довідки №474 від 10.12.2025, виданої Новосільською спеціальною школою Тернопільської обласної ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно навчається в даному закладі і знаходиться на неповному державному забезпеченні.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа Кременецького районного суду №601/2623/23, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.12.2025 становить 76 590,09 грн. Сплата була здійснена 1 раз у вересні 2025 року в сумі 4190,33 грн.

Згідно акту обстеження від 10.12.2025 року домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що у даному помешканні проживає без реєстрації внук ОСОБА_6 - ОСОБА_3 щомісячно на протязі тижня за дозволом навчального закладу (с.Нове Село).

Згідно інформації наданої Новосільською спеціальною школою ТОР від 05.02.2026, учень ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається у Новосільській спеціальній школі ТОР у 5-му класі на неповному державному утриманні. Навчанням хлопчика цікавиться переважно мати ОСОБА_1 , вона привозить та забирає сина зі школи. Дзвонить до вчителів, вихователів та цікавиться навчанням сина. За період навчання ОСОБА_7 у школі батько його не приводив. Бабуся неодноразово телефонувала і цікавилась ОСОБА_7 . Кошти переважно були від мами.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що її внук літом 2025 року проживав у АДРЕСА_2 . Витрати на дитину ціле літо ніс тато. Мама не цікавилась. На зимових канікулах дитина проживала з мамою і тиждень в них. В інший період був у школі.

З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України 27.02.1991 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається у Новосільській спеціальній школі ТОР у 5-му класі на неповному державному утриманні. Навчанням хлопчика цікавиться мама ОСОБА_1 , вона привозить та забирає сина зі школи. За період навчання дитини у школі батько його не приводив. Кошти переважно були від мами. Крім того, аліменти належним чином не сплачуються, сплата аліментів була здійснена лише 1 раз, внаслідок чого утворилась значна заборгованість.

Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що відповідач не використовує кошти (аліменти) на утримання дитини. Також судом встановлено, що неповнолітній син сторін проживає з матір`ю. У період навчання дитина проживає у начальному закладі. На вихідних з відповідачем. Періодичне (тимчасове) проживання дитини з батьком не є підставою для припинення стягнення аліментів. Доказів того, що позивач повністю утримує сина, суду також не надано, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, необхідно стягнути з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 1112,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Кременецький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1112 гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: Кременецький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), , місце знаходження: вул.Козубського,4 м.Кременець Тернопільська область.

Головуючий: