Провадження № 2/466/1354/26
У Х В А Л А

06 лютого 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Зими І.Є.

секретаря судового засідання Васинчик М.О.

представника позивача Кіт М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів державної допомоги, виплаченої надміру , -

в с т а н о в и в :

30 грудня 2025 року, Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки надміру виплачені кошти за призначеною допомогою на проживання внутрішньо переміщеним особам , у сумі 40 000 грн., а також судовий збір.

Ухвалою суду від 08.01.2026 року справу призначено до розгляду на 06.02.2026, в порядку спрощеного позовного провадження.

04.02.2026 року від відповідачки ОСОБА_1 , на адресу суду надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що гроші кошти нею сплачено у повному обсязі на рахунок позивача. Клопотання обґрунтовано тим, що відповідачка у справі в добровільному порядку сплатила кошти державної допомоги, виплаченої надміру за призначеною допомогою на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 40 000 грн., після пред`явлення позову до суду.

В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_2 зазначила, що сторона позивача не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Між тим, просила суд стягнути з відповідачки сплачений стороною позивача судовий збір під подання позовної заяви до суду.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи в її відсутності .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Виходячи з основного принципу цивільного судочинства диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини 1 та пункту 1 частини 2статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Судом встановлено, що сторона позивача не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачкою після пред`явлення позову.

Так, згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як зазначила відповідачка, вона повністю сплатила наявну заборгованість на підтвердження чого надано копію платіжної інструкції.

Таким чином, суд встановив, що заборгованість за надміру виплачені кошти, яка є предметом спору відсутня (сплачена).

Відповідно пункту 2 частини 1 статті 255ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Положеннями частини 2 статті 255 ЦПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до частини 2 статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відтак, враховуючи те, що між сторонами в справі не залишилося неврегульованих питань щодо спірної заборгованості, а отже припинив існувати предмет спору, відсутність якого, у свою чергу, унеможливлює вирішення справи по суті, тому суд дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в зв`язку з відсутністю предмету спору.

Разом з тим, з матеріалів справи судом встановлено, що позивачем, під час подання позову сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №540096496 від 21.01.2026 року.

Частиною 1 статті 133ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 2 статті 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір», що визначеного преамбулою вказаного Закону України.

Вимогами статті 142 ЦПК України законодавцем визначено принцип розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 3 статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Саме частина 3 статті 142 ЦПК України, на яку, в тому числі, посилається представник позивача у заяві, підлягає застосуванню у даному випадку, оскільки відповідачем задоволено позовні вимоги позивача саме після пред`явлення останнім позову про стягнення заборгованості, тобто, позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Отже, враховуючи наявну у даному разі заяву представника позивача від 06.02.2026, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради сплачений останніми судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3,028 грн.

Керуючись ст.ст.133,142, 255, 256 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за позовом Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів державної допомоги, виплаченої надміру у зв`язку з тим, що відсутній предмет спору - задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовом Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів державної допомоги, виплаченої надміру - закрити.

Роз`яснити, що закриття провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з такою самою заявою.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 в користь Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 3,028 (три тисячі двадцять вісім гривень) грн.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І. Є. Зима