ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2220/26 Справа № 195/1045/25 Суддя у 1-й інстанції - Омеко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Халаджи О.В.

суддів: Агєєва О.В., Гапонова А.В.,

секретар Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич» на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич» про розірвання договорів оренди землі (суддя першої інстанції Омеко М.В., повний текст рішення складено 27 жовтня 2025 року),

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Томаківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич» про розірвання договорів оренди землі № 533 та № 532 від 20.01.2016 р. з Додатковою угодою про внесення змін та доповнень б/н від 03.02.2017 р., Орендавець - ОСОБА_1 , Орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю «Славутич», земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.5011 га, кадастровий номер :01:003:0282 та 5.5011 га, кадастровий номер :01:003:0283, які розташовані на території Мирівської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Розірвано Договори оренди земельних ділянок № 532 та № 533 від 20.01.2016 р. з Додатковими угодами про внесення змін та доповнень б/н від 03.02.2017 р., Орендавець - ОСОБА_1 , Орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю «Славутич», земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.5011 га, кожної, кадастрові номера - :01:003:0282 та :01:003:0283, які розташована на території Мирівської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області, одночасно припинити та скасувати державну реєстрацію іншого речового права № 15083018 від 16.06.2016 та № 15176757 від 23.06.2016 за вказаними Договорами оренди земельних ділянок від 20 січня 2016 та зобов?язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Славутич" ( ) повернути належні ОСОБА_1 земельні ділянки, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номера :01:003:0282 та :01:003:0283 у придатному для використання стані.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Славутич" на користь ОСОБА_1 витрати за сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Із вказаним рішенням суду не погодився представник ТОВ «Славутич» - Івахненко О.О., та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без належного дослідження доказів у справі та з`ясування певних обставин.

Скарга мотивована тим, що відповідачем належним чином виконані умови Договорів, узгоджені сторонами одо розрахунків по орендній платі та відповідно, починаючи з моменту Укладення Договорів і до тепер, в тривалий період, а саме 9 років користування з боку Позивача до Відповідача претензій Відповідачем земельними ділянками, щодо розрахунків по орендні платі не виникало.

ОСОБА_2 просив рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Від позивачки відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник ТОВ «Славутич» - Івахненко О.О., у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її у повному обсязі.

Представник ОСОБА_1 адвокат Папуга О.В. у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідачка ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Державних Актів на право приватної власності на землю ЯГ №574474 та ЯГ №574475 є власницею земельних ділянок площею по 5,5011 га, кожної з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номера :01:003:0282 та :01:003:0283, які розташовані на території Мирівської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області (номер запису про право власності 13615856 від 02.03.2016 та 13601527 від 01.03.2016 р.)

Вищевказані земельна ділянки, з кадастровими номерами :01:003:0282 та :01:003:0283, що належить на праві приватної власності позивачу, станом на теперішній час знаходиться в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич» ().

20 січня 2016 року між ТОВ "Славутич" в особі Бакілова І.Ю. та ОСОБА_1 укладено договори оренди земельних ділянок №532 та № 533, за умовами якого п.2.1 орендодавець надає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку для сільськогосподарського використання, яка знаходиться на території Виводівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області для її використання відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п.3.1 в оренду передається земельна ділянка ( кадастровий номер :01:003:0282 та :01:003:0283) загальною площею 5.5011 га кожна.

Згідно п. 4.1 договору укладено строком на 49 /сорок дев`ять/ років . Термін закінчення дії договору 19.01.2065 року

Згідно п.5.1 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі із розрахунку 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки 7 028.81 гривень.

Згідно п.5.2 розмір орендної плати складає 7028.81 гривень

Відповідно отриманої Інформації (Інформаційна довідка №425178628 від 02.05.2025), стосовно земельної ділянки :01:003:0282, Державним реєстратором Томаківської РДА, ОСОБА_3 , 23.06.2016 зареєстроване інше речове право право оренди земельної ділянки ТОВ «Славутич», на підставі Договору оренди №532 від 20.01.2016 та Додаткової угоди про внесення змін та доповнень від 03.02.2017р., зі строком дії до 20.01.2065р. (номер запису про інше речове право 15176757).

Відповідно отриманої Інформації (Інформаційна довідка №425178628 від 02.05.2025), стосовно земельної ділянки :01:003:0283, Державним реєстратором Томаківської РДА, Микитюк Ю.М., 16.06.2016 зареєстроване інше речове право право оренди земельної ділянки ТОВ «Славутич», на підставі Договору оренди №533 від 20.01.2016 та Додаткової угоди про внесення змін та доповнень від 03.02.2017р., зі строком дії до 20.01.2065р. (номер запису про інше речове право 15083018).

03 лютого 2017 року між орендодавцем ОСОБА_1 в особі довіреної особи ОСОБА_4 та ТОВ "Славутич" було укладено додаткові угоди про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 20.01.2016 року.

Згідно п.4.1 додаткової угоди від 03.02.2017 року про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 20.01.2016 року орендна плата достроково оплачена орендарем у грошовій формі в розмірі - 70 000 /сімдесят тисяч/ гривень за весь час користування земельними ділянками (49 - сорок дев`ять років) , що підтверджується видатковим касовими ордерами № 761 від 14.08.2009 року, обов`язок орендаря щодо оплати орендної плати виконаний орендарем належним чином.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата не сплачувалась взагалі жодного разу з 2016 року по теперішній час, в порушення п.5.7 (спірних договорів), в яких вказано, орендна плата повинна вноситись у строк до 01 грудня щорічно. Крім того, сам термін договорів оренди дійсний до 20.01.2065 року.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 632 ЦК України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі.

За змістом статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

Статтею 23 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (частина 4 статті 31 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі».

Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

За змістом статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема у пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що існує факт не виплати позивачці орендної плати з 2016 року земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.5011 га, кадастровий номер :01:003:0282 та 5.5011 га, кадастровий номер :01:003:0283, які розташовані на території Мирівської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області, що свідчить про систематичне невиконання умов договору в частині своєчасного розрахунку за орендною платою, яка мала б виплачуватись орендодавцю щорічно, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову до відповідача ТОВ «Славутич», оскільки наявні в матеріалах справи доказів не містять належних доказів сплати позивачці оренди за її земельної ділянки з 2016-2024 року.

Долучений до матеріалів справи видатковий касовий ордер №761 від 14.08.2009 року на отримання ОСОБА_1 готівкою 70 000 грн. у рахунок земельних паїв №532-533 не може вважатись належним доказам, оскільки як правильно вказав місцевий суд, договірні відносини між сторонами виникли у 2016 році, а касовий ордер датується 2009 роком.

Також слід зазначити, що позивачка та її представник заперечували проти отримання суми орендної плати за земельні ділянку у розмірі 70 000 грн., а у свою чергу представником відповідача а ні в суді першої інстанції а ні апеляційної клопотання про призначення експертизи заявлено не було.

Крім того, ТОВ «Славутич» на надало відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору, які б підтверджували сплачену суму податку за оренду земельної ділянки.

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

Наявні в матеріалами справи докази не спростовано, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення суду слід залишити без змін, а скаргу без задоволення, оскільки воно ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич»залишити без задоволення.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

А.В. Гапонов

Повний текст судового рішення складено 25 лютого 2026 року.

Головуючий-суддя О.В. Халаджи