Номер провадження: 22-ц/813/4049/26
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

15 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, а саме стягнути з відповідачки на користь позивача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 18.10.2024 року та до припинення навчання або до досягнення дитиною 23 років.

В обґрунтування позову зазначено, що з 23 липня 2004 року до 21 лютого 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі, який розірваний рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 у справі №522/10143/22.

Від даного шлюбу народилися 4-и сини:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

- ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

- ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Діти проживали і проживають сумісно з позивачем, окрім ОСОБА_6 , якого відповідачка вивезла до Німеччини в квітні 2024 року.

Судовим наказом Приморського районного суду від 29 вересня 2023 року по справі №522/18352/23 стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з 19 вересня 2023 року і до досягнення старшої дитини повноліття, тобто стягувати частку (одну другу) заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 , далі стягувати 1/3 частку (одну третю) заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 , далі стягувати частку (одну четверту) усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання і відповідно до довідки №18 ВК-278/с від 12.08.2024 він навчається в Одеському національному університеті імені Мечникова за денною формою навчання на 2 курсі економіко-правового факультету за спеціальністю "менеджмент" за контрактом з 01.09.2023 року по нинішній час. Орієнтовний строк навчання до 30.06.2027 року. Навчання платне. Відповідно до договору №073:1:194-2023 Вартість навчання на рік складає 34 048 гривень, а загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання, без урахування інфляції, 136 192 гривні. Також додатково, позивач ОСОБА_2 , несе витрати на придбання навчально-методичних посібників, підручників тощо.

Відповідачка має на утримані одну дитину - сина ОСОБА_6 , який перебуває у Німеччині, що підтверджується довідкою зі Служби зі справ реєстрації населення міста Гайльбродвід 18.04.2024 року. Відповідно до тимчасового захисту для українців у Німеччині, на дитину отримує грошову допомогу в сумі 471 Євро, щомісячно виплати на особисте шкільне приладдя у першому півріччі - 130 Євро, в другому півріччі - 65 Євро, а також сама отримує допомогу в сумі 563 Євро. Тобто відповідачка має дохід понад 1000 Євро, проживає в соціальному житлі, при необхідності має можливість отримувати безкоштовні продукти харчування, а також працевлаштуватися та отримувати зарплатню. Позивач має на утриманні крім ОСОБА_9 , ще одного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружину ОСОБА_10 - інваліда 2-ї групи, причина інвалідності - загальне з ураженням ОРА, матір - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9, пенсіонерка, яка отримує мінімальну пенсію і також потребує матеріальної підтримки. Позивач також являється інвалідом 3-ї групи від загального захворювання. В`ячеслав і Давид займаються боксом в боксерському клубі "Рінг Р", приймають участь в спортивних змаганнях, що також потребує чималих затрат. Вважає, що відповідач зможе щомісячно сплачувати аліменти у сумі 5000 грн. - без погіршення його матеріального стану.

Позиція відповідача у суді першої інстанції.

12 березня 2025 року до суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Єлісєєва Д.О. надійшло клопотання про поновлення строку на подання відзиву та відзив на позов, згідно якого просив відмовити у позові.

В обґрунтування відзиву зазначено, що позивачем обраний неправильний склад учасників, позивач не довів існування потреби у матеріальній допомозі, а також наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу, що є обов`язковим для призначення аліментів для дитини, яка продовжує навчання. Крім того позивач не надав до суду жодного доказу, що він проживає разом із сином. а також що син перебуває на його утриманні. Відповідачка неодноразово надавала матеріальну допомогу дітям.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000 гривень 00 копійок з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з 18.10.2024 року та до припинення навчання або до досягнення дитиною 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 . Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1 211 гривень 20 копійок.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення норма матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

1)позивачем не подано до суду жодного доказу, що він проживає разом із сином, а також, що син перебуває на його утриманні;

2)позивач не надав до суду жодного достовірного доказу, який би підтверджував об`єктивну скрутність матеріального становища;

3)у даній категорії справ належним позивачем є сама повнолітня особа, яка потребує допомоги, а звернення до суду іншої особи без доказів недієздатності дитини є підставою для відмови у позові;

4)позивачем необґрунтовано завищено розмір аліментів, які просить стягнути позивач, оскільки загальна річна вартість навчання становить лише 34 048 гривень. Простий розрахунок показує, що щомісячний розмір необхідний лише для покриття вартості навчання становить 28 37, 33 гривні. Таким чином, позивач вимагає стягнути суму, яка на 25 952 гривні на рік перевищує документально підтверджені витрати на навчання.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 13, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 23 січня 2026 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 року (справа № 522/10143/22) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Від спільного шлюбу мають дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2023 року по справі № 522/18352/23 наказано:

«Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з 19 вересня 2023 року і до досягнення старшої дитини повноліття, тобто стягувати частку (одну другу) заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 , далі стягувати 1/3 частку (одну третю) заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , , повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 , далі стягувати частку (одну четверту) усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 ».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2024 року (справа №522/18352/23) визнано судовий наказ від 29.09.2023, виданий Приморським районним судом м. Одеси у цивільній справі наказного провадження № 522/18352/23 за заявою ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню в частинні стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є здобувачем освіти 2 курсу (термін навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року) факультету за спеціальністю «Менеджмент» за контрактом, що підтверджується довідкою ОНУ ім. І.І. Мечникова № 18_ВК-145/с_ від 02.07.2025.

Відповідно до Договору № 073:1:194-2023 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 136 192 грн, 1 рік навчання вартує 34 048 грн, кожний семестр - 17 024 грн.

20 вересня 2023 року та 25 травня 2024 року ОСОБА_2 здійснив оплату у розмірі 17 024 грн. за 1 та 2 семестри навчання ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 не має доходів, навчається на стаціонарі, проживає разом з батьком, тобто позивачем, що підтвердив в судовому засіданні.

Вирішуючи спір суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ст.ст. 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Верховий Суд у постанові від 29 січня 2018 року у справі №622/373/16-ц роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Такий висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 25.02.2020 року у справі №521/4397/17.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідачка ОСОБА_1 є дієздатною людиною працездатного віку, до суду не надано доказів неможливості відповідачки сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.08.2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до змісту ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 12.06.2016, № 1368-VIII та п.1.1 Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17.05.2016 року № 1368-VIIІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, - розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції вмотивовано вважав, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню та вважав за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на утримання сина у розмірі 5 000,00 грн щомісячно, починаючи з 18.10.2024 року до припинення навчання або до досягнення дитиною 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що «позивач не надав до суду жодного достовірного доказу, який би підтверджував об`єктивну скрутність матеріального становища», то апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що «позивачем не подано до суду жодного доказу, що він проживає разом із сином, а також, що син перебуває на його утриманні», спростовуються матеріалами справи, а саме: заявою ОСОБА_3 від 28.03.2025 (а.с. 71), довідкою ЖБК про спільне проживання (а.с. 75).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що «позивачем необґрунтовано завищено розмір аліментів, які просить стягнути позивач, оскільки загальна річна вартість навчання становить лише 34 048 гривень. Простий розрахунок показує, що щомісячний розмір необхідний лише для покриття вартості навчання становить 28 37, 33 гривні. Таким чином, позивач вимагає стягнути суму, яка на 25 952 гривні на рік перевищує документально підтверджені витрати на навчання», то колегія суддів звертає увагу на таке.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №761/10510/17.

Доводи апеляційної скарги в частині належного позивача саме ОСОБА_3 є неспроможними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що фактично доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Також судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 23 січня 2026 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева