Справа № 375/1520/25
Провадження № 2/375/6/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Банах-Кокус О.В.,

за участю секретаря судового засідання Потапенко А.В.,

представника відповідача

(поза межами приміщення суду) адвоката Лісовенка Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2025 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 339241,22 грн та судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27230,43 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 липня 2021 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631740478 (Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованості у розмірі 339241,22 грн, з яких: 214936,55 грн - прострочене тіло кредиту, 124304,67 грн - відсотки за користування кредитом.

12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.

З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимоги залишено відповідачем без реагування. Тобто, Відповідач свідомо не скористалися своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором. АТ «Сенс Банк» вчинило всі необхідні дії для досудового урегулювання спору.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 червня 2025 дану справу розподілено Банах-Кокус О.В. як судді-доповідачу.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 25 липня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

16 вересня 2025 року від представника позивача, через систему «Електронний суд», до суду надійшло клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, розгляд справи без участі представника позивача.

18 вересня 2025 року від представника відповідача, через систему «Електронний суд», надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, в якому представник просить відмовити у задоволенні вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу у повному обсязі у зв`язку з недоведеністю.

23 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просить відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача залишити без розгляду на підставі статті 126 ЦПК України та позовні вимоги позивача задовольнити повністю.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 10 листопада 2025 року клопотання представника відповідача - адвоката Лісовенка Д.І. про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву задоволено, поновлено відповідачу строк для подачі відзиву та прийняття його, шляхом долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 10 листопада 2025 року підготовче провадження у цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

26 січня 2026 року 23 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участіпредставника АТ «Сенс Банк», позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю з підстав, які викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Стислий виклад позиції інших учасників справи

15 вересня 2025 року представник відповідача, через систему «Електронний суд» надіслав до суду відзив на позовну заяву у якому просив відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати. Обгрунтувавши тим, що:

1) протягом усього періоду банк нараховував та списував з рахунку відсотки за кредит, відсотки за овердрафт, відсотки за прострочений овердрафт, такі банківські операції неправомірними. Позивачем не доведений факт укладення між АТ «Альфа-Банк» та відповідачкою кредитного договору, відповідно між ними не узгоджувались такі істотні умови договору, як сплата відсотків за кредит, відсотків за овердрафт, відсотків за прострочений овердрафт, відсотків за прострочений несанкціонований овердрафт. Відповідачем було знято з рахунку 149613,00 грн (28213+114200+7200), внесено на рахунок 29581,40 грн (15 386+14195,40). Банком неправомірно було нараховано і списано комісії у розмірі 8484,00 грн (100,00*25+1128,52+4568,00+288,00), а отже, залишок неповернених грошових коштів відповідачкою АТ «Альфа-Банк» складає 111547,16 грн;

2) наданий позивачем паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою електронним підписом 28.07.2021, не може слугувати підтвердженням узгодження між сторонами умов кредитного договору, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Наведена у паспорті інформація зберігає чинність та є актуальною до 27.08.2021 (обумовлено у самому паспорті), також в паспорті вказано, що наведені у ньому обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку;

3) роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15);

4) розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом, тому сам по собі наданий позивачем розрахунок заборгованості, без надання доказів про укладення сторонами кредитного договору та без надання доказів того, які умови кредитування узгоджені ними на час укладення договору, не є підтвердженням наявності та розміру заборгованості, її складових. За змістом наданого позивачем розрахунку заборгованості, не можливо зрозуміти (у зв`язку з його відсутністю) відносно якого відсоткового показника він був складений;

5) банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

22 вересня 2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» надіслав до суду відповідь на відзив, в якій просив відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача, залишити без розгляду на підставі статті 126 ЦПК України, а позовні вимоги АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановлені судом фактичні обставини справи

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, також проси відмовити позивачу у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу у повному обсязі у зв`язку з недоведеністю.

Заслухавши представника відповідача адвоката Лисенка Д.І., дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 28 липня 2021 року ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, за умовами котрого Акціонерне товариство «Альфа-Банк» виступило кредитодавцем, тип кредиту: кредитування рахунку; мета отримання кредиту: споживчі цілі; сума / ліміт кредиту: 143200,00 гривень; спосіб та строк надання кредиту: безготівковим шляхом; строк кредитування: 12 з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання Клієнтом умов Договору; максимальна сума кредиту: 200000,00 гривень. Процентна ставка, відсотків річних: 35,99; фіксована процентна ставка; реальна річна процентна ставка по Програмі: 0,01 % річних. Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору відсутні.

Паспорт споживчого кредиту від 28 липня 2021 року підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора «1939».

28 липня 2021 року між AT «Альфа Банк» та ОСОБА_1 була укладена угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, шляхом підписання акцепту публічної пропозиції Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», в рамках продукту «RED», відповідно до якої відповідач виявив бажання відкрити рахунок в банку, отримати картку та отримав від банку кредит для особистих потреб, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії з лімітом в розмірі 143200,00 грн.

На підставі анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції банк відкрив рахунок у валюті гривні, випустив міжнародну платіжну картку MasterCard DEBIT WORLD зі строком дії 5 років з моменту випуску, за бажанням клієнта, що виражена в акцепті банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: ліміт кредитної лінії 143200,00 грн, максимальний ліміт у розмірі 200000,00 грн, зі сплатою обов`язкового мінімального платежу у розмірі 5% від суми загальної заборгованості, процентна ставка за користування кредитною лінією у розмірі 35,99%, розмір обов`язкового мінімального платежу складає 5% від суми заборгованості, мінімум 50,00 грн.

Встановлено також, що акцепт ОСОБА_1 здійснено 28 липня 2021 року, шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «1939», що підтверджується довідкою про ідентифікацію.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено статут АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», відповідно до якого АТ «Сенс Банк» є правонаступником усіх прав і зобов`язань АТ «Альфа-Банк».

Як убачається із виписки по рахунку з кредитною карткою ОСОБА_1 за період з 28 липня 2021 року по 10 квітня 2025 року відповідач користувалася наданими позивачем кредитними коштами, частково здійснювала погашення заборгованості, що також підтверджує, що відповідач користувався кредитною карткою, тобто реалізувала своє право на користування кредитними коштами. Водночас, у неї утворилася заборгованість у розмірі 339241,22 грн. (а.с. 39-45).

Досудовою вимогою представник АТ «Сенс Банк» звернувся до відповідача щодо погашення заборгованості в розмірі простроченого боргу, а у випадку не виконання - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом за договором № 631740478 від 28 липня 2021 року (а.с. 46).

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із статтею 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За частиною 2 статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію банку відповідач підписом у анкеті-заяві підтвердила укладення між нею та банком договору, на умовах викладених в публічній пропозиції.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19).

Так, судом встановлено та зі змісту кредитного договору вбачається, що ОСОБА_1 підтвердила своїм електронним підписом, що згодна з публічною пропозицією АТ «Альфа-Банк» на укладення угоди про надання кредиту.

Отже, судом встановлено, що вказаний договір № 631740478 від 28 липня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 28 липня 2021 року між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами.

У доводах відзиву на позовну заяву, сторона відповідача не погоджується щодо доведеності укладення договору шляхом направлення оферти і акцептування пропозиції.

В той же час, у відзиві стороною відповідача визнано, що у відповідача існують правовідносини із позивачем. Відповідач користувалася грошовими коштами позивача, та вважає, що залишок неповернених грошових коштів відповідачем складає 111547,16 грн.

Таким чином, оскільки сторона відповідача не указує на наявність іншого договору, тому суд не може погодитись, що стороною відповідача спростовано укладення договору.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

За частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Так, відповідно до наведеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, позичальник ОСОБА_1 за кредитним договором № 631740478 від 28 липня 2021 року мала загальну суму заборгованості станом на 10 квітня 2025 року у розмірі 339241,32 грн, що складалась із простроченого тіла кредиту - 214936,55 грн; відсотків за користування кредитом - 124304,67 грн.

З виписки по рахунку з кредитною карткою за період з 28 липня 2021 року по 10 квітня 2025 року вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою, знімав та поповнював готівку, тобто реалізував своє право на користування кредитним лімітом. Поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки становила 339241,22 грн.

26 квітня 2025 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про усунення порушень 631740478, в якій банк вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 341390,02 грн.

Доказів того, що відповідач здійснив оплату заборгованості матеріали справи не містять.

Відповідно до статтей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для стягнення з відповідача грошових коштів отриманих за кредитним договором.

В той же час, суд вважає обґрунтованими доводи наведені у відзиві, щодо незгоди сторони відповідача із стягнутими позивачем грошовими коштами за комісії РРО, оскільки такі списання умовами паспорту споживчого кредиту від 28 липня 2021 року та акцептом б/н та б/дати не передбачено.

Враховуючи викладене, наведений позивачем розрахунок заборгованості включає нарахування та списання банком сум, які не обумовлені умовами договору та його невід`ємної частини - паспорту споживчого кредиту.

Зі сторони відповідача в обґрунтування своїх заперечень щодо незгоди із розрахунком позивача наведений власний розрахунок суми боргу за виключенням сум, які нараховані та списані безпідставно. Заперечень та спростувань наведеному у відзиві розрахунку стороною позивача не наведено.

Враховуючи викладене, не відповідає паспорту споживчого кредиту та акцепту б/н та б/дати- нарахування та списання платежів розмірі 8484,52 грн - комісії РРО, нарахування яких не обумовлені паспортом споживчого кредиту та акцептом б/н б/д.

Тому, враховуючи безпідставність нарахування та списання грошових коштів на комісію РРО, загальна сума боргу підлягає зменшенню на цю суму (339241,22 грн - 8484,52 грн) складає 330756,70 грн

Інші доводи наведені у відзиві на позовну заяву, зокрема в частині недоведеності підстав взагалі для стягнення будь-якої заборгованості, не ґрунтуються на доказах та законі.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача 27230,43 грн у відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав такі докази:

- довіреність № 023780/25 від 3 лютого 2025 року на уповноваження АТ «Сенс Банк» адвоката Лойфер А.О. представляти його інтереси на підставі договору про надання правової допомоги №1006 від 28 січня 2025 року.

- Договір про надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року.

Відповідно до Договору про надання надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року, за надання послуг, замовник сплачує на користь виконавця винагороду у розмірі:

- за підготовку і подання подання позовної заяви до суду - 375,00 грн;

- за отримання рішення суду - 225,00 грн;

- комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85%.

Представник відповідача - адвокат Лісовенко Д.І. у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зауважує, що суду не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лойфер А.О., та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги, розрахунку таких витрат. Також, витрати за отримання рішення суду у розмірі 225,00 грн заявлені на майбутнє, до ухвалення судового рішення по справі та набрання ним законної сили. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що адвокат Лойфер А.О. здійснює свою діяльність в Адвокатському об`єднанні «СмартЛекс», з яким позивач уклав договір про надання правової допомоги № 1006 від 28 січня 2025 року. На підставі вищезазначеного, просить відмовити позивачу у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу у повному обсязі у зв`язку з недоведеністю.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які понесені АТ «Сенс Банк» під час розгляду даної справи, суд виходить з такого.

У додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Подані позивачем докази не підтверджують понесення ним відповідних витрат саме в межах цієї справи, а лише свідчать про укладення сторонами АТ «Сенс Банк» та АО «СмартЛекс».

Позивач не надав суду доказів на підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт саме в межах справи про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

За таких обставин у задоволенні вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомоги суд відмовляє у зв`язку з її недоведенням.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4070,89 грн, як передбачено статтею 4 ЗУ «Про судовий збір».

Позивач просить стягнути із відповідача 339241,22 грн. Водночас судом вирішено стягнути 330756,70 грн, що становить 97,50 %.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: 4070,89 грн х 97,50 % = 3969,12 грн.

Керуючись статтями 525-527, 530, 610, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, статтями 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за Кредитним договором № 631740478 від 28 липня 2021 року у розмірі 330756 (триста тридцять тисяч сімсот п`ядесят шіть) гривень 70 копійок.

В іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3969 (три тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 12 копійок.

Відмовити Акціонерному товариству «Сенс Банк» у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 4 березня 2026 року.

Суддя О.В. Банах-Кокус