ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2389/26 Справа № 171/1179/25 Суддя у 1-й інстанції - Ліпчанський С. М. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
УХВАЛА

03 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Агєєва О.В. Космачевської Т.В.,

розглянувши у м. Дніпро заяву про самовідвід судді Агєєва Олександра Володимировича у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про стягнення недоотриманої середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2025 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про стягнення недоотриманої середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу акрито.

Із вказаною ухвалою суду не погодився позивач, та подав апеляційну скаргу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2025 року визначено склад колегії суддів під головуванням судді Халаджи О.В., суддів учасників колегії Агєєва О.В., Космачевської Т.В.

Ухвалою Діпровського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року цивільну справу було витребувано з суду першої інстанції.

29 грудня 2025 року цивільна справа надійшла до апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 січня 2026 року апеляційну скаргу було залишено без руху для подання доказів її напрвлення відповідачу.

12 січня 2026 року недоліки апеляційної скарги було усунуто.

Ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2026 року було відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 04 березня 2026 року на 09 годину 05 хвилин.

3 березня 2026 року суддя Агєєв О.В. заявив самовідвід з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумніву їх безсторонності або об`єктивності,враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду,а також запобігання подальшого можливого впливу на суддів.

Відповідно до частин 1,2 ст.40ЦПК України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється.

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основіКонституціїі законів України та на засадах верховенства права.

Як зазначено у Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Оскільки суддя Агєєв О.В, визначився з позицією у цивільній справі № 171/578/20 за позовом ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК Дніпроенерго», третя особа Первинна профспілкова організація «Захист Праці» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу щодо розміру середнього заробітку у розмірі 1875065,72 і грн. різницю якого позивач просить достягнути у даній справі №171/1179/25, (1950920,00 1875065,72 = 75854,47).

З метою запобігання виникнення в учасників справи сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості при розгляді даної справи та забезпечення довіри до суду, а також запобігання подальшого можливого впливу на суддів, апеляційний суд вважає, що заява Агєєва О.В. про самовідвід підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись статтями 36, 39-41, 381 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В :

Заяву судді Агєєва Олександра Володимировича про самовідвід задовольнити.

Передати цивільну справу № 171/1179/25, до канцелярії суду для автоматизованого розподілу справи відповідно до статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська