Дата документу 24.02.2026 Справа № 334/6089/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/6089/25 Головуючий у 1-й інстанції: Бредіхін Ю.Ю.
Провадження № 22-ц/807/878/26 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Онищенка Е.А.,

Подліянової Г.С.

розглянувши заяву представника Запорізької міської ради Кіпи Оксани Вікторівни про забезпечення позову у справі з апеляційною скаргою представника Запорізької міської ради Лях Дар`ї Аркадіївни на рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Садовниченко Вікторія Миколаївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила суд: встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з липня 2017 року по 31.12.2024 року однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, та визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємицею четвертої черги за законом після померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на двокімнатну квартиру, розташовану в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено в повному обсязі.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_3 в період з липня 2017 року по 31.12.2024 року однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнано ОСОБА_1 спадкоємицею четвертої черги за законом після померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на двокімнатну квартиру, розташовану в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, 18.02.2026 року Запорізька міська рада, в особі представника Лях Д.А. (як особа яка не брала участі у справі, а суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси), сформувала в системі «Електроний суд» апеляційну скаргу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 лютого 2026 року витребувано з Дніпровського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу № 334/6089/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

23 лютого 2026 року на адресу Запорізького апеляційного суду від представника Запорізької міської ради Кіпи О.В. надійшла заява про забезпечення позову (накладення арешту), в якій представник зазначає, що Запорізька міська рада не була залучена судом до справи ні в якості співвідповідача, ні в якості третьої особи, всупереч тому, що рішення прямо впливає на майнові права територіальної громади. Зазначає, що право власності на спірну квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 на підставі рішення суду, яке оскаржується, що підтверджується інформаційною довідкою від 18.02.2025 №464630943.

Враховуючи, що Запорізька міська рада безпідставно не була залучена до розгляду справи, що призвело до ухвалення помилкового рішення, з метою унеможливити відчуження квартири на користь добросовісних набувачів, до остаточного вирішення справи, із посиланням на вимоги ст.ст. 43 ЦПК України, просить суд накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Садовниченко В.М., про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, визнання права власності в порядку спадкування за законом надійшла до Запорізького апеляційного суду 24 лютого 2026 року.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подану заяву про забезпечення позову, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з огляду на наступне.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.02.2026 року, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано 04.02.2026 року на підставі рішення суду, серія та номер: 334/6089/25, виданий 24.11.2025, видавник: Дніпровський районний суд м. Запоріжжя, за ОСОБА_1 .

Згідно відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 2378071 від 24.02.2026 року, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 19.02.2026 року на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2026 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Банковською Ю.В., за ОСОБА_4 .

Отже, новим власником спірної квартири є ОСОБА_4 .

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно частин 1, 7 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 5 лютого 2020 року у справі № 759/13257/19 (провадження № 61-18169св19) зазначено, що "вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи. З наявної в матеріалах справи заяви про вжиття заходів забезпечення позову вбачається, що вжиті судом заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру стосуються прав третьої особи, яка не є відповідачем у справі. При цьому забезпеченням позову захищаються законні права (інтереси) позивача у разі, коли відповідач діє недобросовісно. Відтак, суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми ЦПК України, оскільки арешт може бути накладено на майно відповідача, а не третьої особи, і суд повинен виходити із наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги. Таким чином, у справі, що переглядається, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи й правильно застосувавши норму процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову".

У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20 (провадження № 61-17180св20) вказано, що "при задоволенні заяви позивача про накладення арешту на нерухоме майно та заборони його відчуження, суди не звернули уваги, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що не належить відповідачу. Тому є помилковим накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у справі".

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 21 квітня 2021 року у справі № 372/333/20 (провадження № 61-19492св20) та від 21 квітня 2022 року у справі № 755/5300/21 (провадження № 61-18391св21).

З наявної в матеріалах справи відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 2378071 від 24.02.2026 року вбачається, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , 19.02.2026 року зареєстровано за ОСОБА_4 .

Отже, вищевказана квартира на час подання Запорізькою міською радою заяви про накладення арешту вже не належала ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що забезпечення позову накладенням арешту на майно, яке не належить стороні по справі, порушить права ОСОБА_4 , як нового власника вказаного нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника Запорізької міської ради Кіпи Оксани Вікторівни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Садовниченко Вікторія Миколаївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2026 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: Г.С. Подліянова

Е.А. Онищенко