Номер провадження2-др/205/10/26
26 лютого 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді Курбанової Н.М.,
за участю секретаря Вольф В.М.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу,-
Ухвалою суду від 09.12.2025 позовну заяву АТ «СЕНС БАНК» залишено без розгляду.
Під час судового засідання 09.12.2025 представником відповідача адвокатом Жуковим В.В. було заявлено про намір надати докази понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
В обґрунтування заяви адвокат Жуков В.В. зазначив, що повний текст ухвали від 09.12.2025 року було доставлено до електронного кабінету представника відповідача в системі «Електронний суд» 23.12.2025 року о 00:55, отже адвокат був позбавлений можливості підготувати фінальний розрахунок та акт раніше дати фактичного отримання документа. Враховуючи викладене вважає, що строк на подання доказів правових витрат пропущений з поважних причин, оскільки затримка з отриманням повного тексту ухвали сталася не з вини відповідача та підлягає поновленню.
Також зазначив, що відповідно до умов Договору № 01/12-2025 від 27.12.2025, вартість години роботи адвоката становить 4000 грн. Загальний обсяг фактично наданої правової допомоги склав 8,5 годин, що підтверджується актом № 01/12-2025 від 27.12.2025. Повний перелік та обґрунтування обсягу робіт міститься в доданому акті. Також, з посиланням на постанову Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19 зазначив, що умовами п. 4.2 Договору № 30/3-2025 від 01.10.2025 року сторонами передбачено, що до робочого часу адвоката також включається час, витрачений на проїзд до суду для участі у судових засіданнях, у розмірі 15 хвилин (0,25 год) в один бік. Тому час та дорогу та час перебування в суді в день обов`язкової явки позивача є складовою правничої допомоги, як зазначено у вище вказаній постанові Верховного Суду та підлягає оплаті та відшкодуванню, як витрати на професійну правничу допомогу на загальних підставах.
Зазначив, що розмір позову складає 96 460,91 грн. Заявлена сума витрат - 36 000 грн (37,3% від суми позову) є співмірною з практикою Верховного Суду у складних споживчих кредитних спорах з урахуванням виявлення систематичного зловживання процесуальними правами позивачем (три поспіль позови з однаковим предметом та підставами). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається виключно на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення . Суд не має права з власної ініціативи зменшувати розмір витрат, якщо позивач не надав належних доказів їхньої завищеності.
Заява з додатками- доказами понесених правових витрат 27.12.2025 року через систему «Електронний суд» була направлена на адресу представника позивача, однак заперечень щодо наданого розрахунку правових витрат чи їх зменшення до суду не надходило.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1вищевказаного Закону).
Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього ж Закону).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.05.2021р. по справі №910/7586/19 час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.
На підтвердження надання правової допомоги представником позивачів адвокатом Жуковим В.В. було наданоДоговір про надання правової допомоги № 30/3-2025 від 01.10.2025 року, в якому зазначено, що вартість години роботи адвоката становить 4000 грн.
Основні види робіт та витрачений час зазначені в акті:
- детальний аналіз позовної заяви та додатків на 90 аркушах;
- контррозрахунок заборгованості - 1,5 год;
- підготовка та подання відзиву з посиланням на три попередні провадження - 1,5 год; - прибуття до суду разом з відповідачем ОСОБА_2 11.11.2025 для з`ясування причин відкладення судового засідання, підготовка та подання клопотання про обов`язкову явку позивача - 2,25 год;
- інші роботи (консультації, аналіз ухвали, підготовка заяви про витрати тощо) - решта часу.
Статтею 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Судом встановлено, що ухвала суду від 09.12.2025 року про залишення без розгляду позовної заяви акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 була направлено відповідачу та отримана 27.12.2025 року, таким чином пропуск строку подачі заяви про стягнення понесених витрат на професійну правову допомогу з боку відповідача є поважним та такий строк підлягає поновленню на підставі ст. 127 ЦПК України.
Крім того, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правову допомогу є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, тому підлягають стягненню у повному обсязі з позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 127, 133, 137, 141, 142 ЦПК України, суд
Поновити представнику відповідача, адвокату Жукову В.В., строк на подання доказів щодо понесених правових витрат по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Н.М. Курбанова