УХВАЛА

про відмову у прийнятті заяви про визнання позовних вимог

"26" лютого 2026 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

представника позивача адвоката Косєй К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справ за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить визнати ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести відповідні зміни до актового запису за №210; виключити з актового запису №210 про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ; внести зміни до запису 210, вказавши батьком дитини ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », по батькові з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Ухвалою від 21.10.2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 22.12.2025 року суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги визнає (а.с.33).

Третя особа подала до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с.40).

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Отже, визнання обставин, які не підлягають доказуванню, можливе, зокрема, за умов: 1) визнання їх усіма учасниками справи та 2) відсутності в суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин.

Втім, визнання позову слід відрізняти від визнання відповідачем певних обставин.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які підлягають встановленню.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 588/1311/17, провадження № 61-39156св18, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 916/1142/20, від 30 червня 2021 року

Цивільний процесуальний закон передбачає застосування принципу добросовісності, який полягає у необхідності сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

Так, згідно поданої відповідачем письмової заяви, він не заперечує проти визнання ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_4 та припинення його батьківства.

Однак визнання позову відповідачем не може підміняти обов`язку позивача надати належні докази в підтвердження позову, що є необхідним для встановлення істини, що відповідає дійсним інтересам дитини.

За вказаних обставин визнання позову відповідачем не приймається судом, оскільки в інтересах дитини є доведення належними, допустимими та достатніми доказами факту батьківства.

Крім того, визнання позову не може бути підставою для внесення змін до актового запису іншої держави, що суперечитеме вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вирішуючи питання стосовно можливості прийняття визнання відповідачем позову згідно надісланої заяви до суду, суд, керуючись положеннями ч.4 ст.206 ЦПК України, дійшов висновку про необхідність відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки вважає, що таке визнання позову суперечить Закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. 206, 211,247,258-261,354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті визнання позову відповідачем ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О. Й. Адамович