ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 669/787/25

Провадження № 22-ц/820/582/26

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретар: Шевчук Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2025 року (суддя Бараболя Н.С.) за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Ізяславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту смерті військовослужбовця,

в с т а н о в и в :

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту смерті військовослужбовця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Грушево Тячівського району, Закарпатської області, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язку військової служби виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійсненні відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, за обставин що загрожували смертю, внаслідок дій з боку збройних сил російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районі бойових дій смт.Білогорівка Сіверськодонецького району (Лисичанська міська територіальна громада) Луганської області.

В обґрунтування заяви заявниця вказала, що її син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 27.02.2022 року та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

27 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 вручено їй сповіщення про те, що її син старший стрілець - оператор 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який брав участь в обороні України, проявив стійкість і мужність в бою за Батьківщину, зник безвісти 22 листопада 2024 року поблизу населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області під час виконання бойового завдання.

Відповідно до наказу №378 від 23.11.2024, на підставі рапорту №2311 від 22.11.2024 року командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_3 , в частині було призначено спеціальне розслідування за фактом зникнення солдата ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання.

Як вбачається із акту проведення спеціального розслідування старший стрілець-оператор 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 о 14-09 під час артилерійського обстрілу позицій, в результаті влучання в бліндаж, де він знаходився біля п. Білогорівка Северодонецького району Луганської області під час виконання бойового завдання- рахується зниклим безвісти. Організувати пошукові заходи з метою виявлення військовослужбовця та евакуації тіла. через високу інтенсивність бойових дій було не можливо (200).

На підставі заяви ОСОБА_1 по факту зникнення безвісти сина ОСОБА_2 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001990 від 29.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.

Зазначає, що їй відмовлено у проведенні реєстрації смерті сина через відсутність документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Крім того, зазначає, що встановлення факту смерті необхідне для державної реєстрації смерті сина з подальшою метою реалізації майнових та немайнових прав.

За таких обставин ОСОБА_1 вважала доведеним відповідний факт та просила встановити його у судовому засіданні

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2025 року заяву задоволено, встановлено факт смерті громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Грушево Тячівського району Закарпатської області, місце проживання якого було зареєстровано до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійсненні відсічі і стримування бойової агресії російської федерації проти України, за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій з боку збройних сил російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районі бойових дій смт Білогорівка Сіверськодонецького району (Лисичанська міська територіальна громада) Луганської області.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, взявши до уваги надані заявницею докази, витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2024 року №315, №322 від 23.11.2024 року, від 23.11.2024 року №378, акт службового розслідування, затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2024 року, доповідь №1681/1646 від 22.11.2024 року командира військової частини НОМЕР_1 за фактом безвісти зниклого під час виконання бойового завдання за призначення військовослужбовця ОСОБА_2 , виходив з того, що сторона заявника навела достатньо аргументів та надала достатньо доказів, які з урахуванням статті 317 ЦПК України дають підстави саме для встановлення факту загибелі (смерті) ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійсненні відсічі і стримування бойової агресії російської федерації проти України, за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій з боку збройних сил російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районі бойових дій смт Білогорівка Сіверськодонецького району (Лисичанська міська територіальна громада) Луганської області.

В апеляційній скарзі Міністерство оборони України посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд не взяв до уваги те, що наявні у матеріалах справи докази достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_2 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення настання смерті. Виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та безпідставною, а рішення суду першої інстанції, таким, що ухвалене на підставі повно і всебічного з`ясованих обставин.

В судове засідання представник апелянта Міністерства оборони України не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судова повістка доставлена до електронного кабінету 16 січня 2026 року.

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Орендарчук В.О. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином Від представника ОСОБА_1 адвоката Орендарчук В.О. надійшла заява про розгляд справи без участі заявниці та її представника.

Інша заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно з частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що заявниця є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с.Грушово Тячівського району Закарпатської області, згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Грушівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 03.12.2024 року №348 ОСОБА_2 - солдат, колишній сапер інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_4 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_4 призначеного наказом начальника Генерального штабу Збройних сил України (по особовому складу) від 22 листопада 2023 року №689-РС на посаду кулеметника 3-го стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 ВОС - 101627А, з 3 грудня 2023 року зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення, вважався таким, що з 03 грудня 2023 року приступив до виконання службових обов`язків (а.с. 33).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.11.2024 року №315 особовий склад військової частини НОМЕР_1 прийнято вважати таким, що вибув в район ведення воєнних (бойових) дій Сіверської міської територіальної громади Донецької області та Лисичанської міської територіальної громади Луганської області з метою виконання бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій з 06 листопада 2024 року (а.с. 32).

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №332 від 23.11.2024 року солдата ОСОБА_2 старшого стрільця - оператора 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, прийнято вважати таким, що зник безвісті в районі ведення воєнних (бойових) дій Сіверської міської територіальної громади Донецької області та Лисичанської міської територіальної громади Луганської області з 22 листопада 2024 року (а.с. 30).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.11.2024 року №378, на підставі рапорту №2311 від 22.11.2024 року командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_3 , в частині було призначено спеціальне розслідування за фактом зникнення солдата ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання (а.с. 11).

Згідно з поясненнями, наданими військовослужбовцями, які були свідками події ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були безпосередньо у складі групи військовослужбовців, яка виконувала бойове завдання разом з ОСОБА_2 22.11.2024 року поблизу населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області о 14:09 противник розпочав артилерійський обстріл позицій, в результаті прямого влучання в бліндаж, де знаходився солдат ОСОБА_2 , через високу інтенсивність бойових дій розібрати завал було неможливо (200). Після влучання ніхто не бачив військовослужбовця ОСОБА_2 (а.с. 37,38).

Згідно з актом службового розслідування, затвердженим наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 10.12.2024 №119, встановлено, що на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №310 від 02.11.2024 року визначений особовий склад 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 виконував завдання за призначенням у районі бойових дій із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького (Сіверськодонецького) району Луганської області солдат ОСОБА_2 виконував бойове завдання з метою виконання бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) оборони держави в районах ведення воєнних (бойових) дій.

В проміжок часу з14:09-15:26 внаслідок артилерійського обстрілу підрозділами зс російської федерації позицій, в результаті прямого влучання в бліндаж, де знаходився ОСОБА_2 . Після влучання ніхто не бачив військовослужбовця ОСОБА_2 , зв`язок з ним був втрачений

Таким чином, старший стрілець-оператор 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 , з 22.11.2024 зник безвісти, по теперішній час відомості про місце його перебування відсутні. Обставин та фактів, які б свідчили про ухилення від війської служи (добровільна здача в полон, дезертирство) солдата ОСОБА_2 , не встановлено (а.с. 6-8).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (основної діяльності) №119 від 10.12.2024 «Про результати службового розслідування за фактом зникнення солдата ОСОБА_2 в районі ведення бойових дій» спеціальне розслідування завершене.

Солдата ОСОБА_2 старшого стрільця-оператора 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що 22.11.2024 під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійсненні відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій з боку збройних сил російської федерації в районі ведення бойових дій зниклим безвісти за відсутності ознак умисного ухилення від проходження військової служби (добровільна здача в полон, дезертирство, тощо) (а.с. 9-10).

Згідно доповіді №1681/1646 від 22.11.2024 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 за фактом безвісти зниклого під час виконання бойового завдання за призначенням військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 , в якій зазначено що, в проміжку часу з 14:09-15:26 22.11.2024, внаслідок артилерійського обстрілу (ймовірно міномет 120) підрозділами зс російської федерації в районі населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області, в результаті влучення в бліндаж солдат ОСОБА_2 залишився під завалами (200). Через інтенсивність бойових дій не було можливості розібрати завал, солдат вважається зниклим безвісти (а.с. 35).

У сповіщенні сім`ї зниклого безвісти №4/133 від 27 листопада 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_7 , зазначається, що ОСОБА_2 старший стрілець-оператор 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який приймав участь в обороні України, проявивши стійкість і мужність в бою зник безвісти 22 листопада 2024 року поблизу населеного пункту Білогорівка, Сєвєродонецького району Луганської області під час виконання бойового завдання (а.с. 26).

На підставі заяви ОСОБА_1 по факту зникнення безвісти сина ОСОБА_2 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001990 від 29.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.115 КК України (а.с. 27).

Згідно з довідкою про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 11 грудня 2024 року № 1681/1853 солдат ОСОБА_2 дійсно в період з 22.10.2024 року по 03.11.2024 року, з 06.11.2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в населеному пункті Білогорівка, Сіверської міської територіальної громади Донецької області, Лисичанської міської територіальної громади Луганської області.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду про задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу з таких підстав.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

За змістом частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:

- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);

- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості.

Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша, друга статті 318 ЦПК України).

Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19.

Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе, якщо суд на підставі незаперечних доказів установить обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

В особливих випадках, коли є достатні підстави припускати смерть особи, суд може оголосити її померлою раніше, а саме не раніше шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на території, де перебувала особа або від дня події, що призвела до її загибелі внаслідок воєнних дій (див. постанову Великої палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22).

Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Відповідно до положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22, які апеляційний суд враховує відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України.

Заявниця просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , що мав місце смт Білогорівка Сіверськодонецького району (Лисичанська міська територіальна громада) Луганської області в районі проведення воєнних (бойових) дій під час виконання бойового завдання, що підтверджується актом службового розслідування військової частини НОМЕР_1 .

Вказані вищезазначені докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть солдата ОСОБА_2 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть солдата.

У зв`язку із вищенаведеним, підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її сина військовослужбовця у певний час, ІНФОРМАЦІЯ_5 , під час виконання бойового завдання, згідно з пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України, немає.

З огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявника вірогідного припущення про смерть ОСОБА_2 , вона не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом вказаної особи померлою на підставі частини другої статті 46 ЦК України.

Вказані вище вимоги закону та встановлені обставини суд першої інстанції при розгляді заяви не врахував.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанцій необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 березня 2026 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк