П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 лютого 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Кожух О. А., Джуги С. Д.

з участю секретаря Плешинець З. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31 жовтня 2023 року, ухвалене суддею Голяна О. В., по справі за позовом АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2023 року АТ «Кредобанк» пред`явив позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору.

Свої вимоги мотивували тим, що 04 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Кредобанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим уклала кредитний договір № 25878/2019.

За умовами кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.

Відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим станом на 23.06.2023 року у неї утворилася заборгованість перед банком по кредиту в розмірі 392 353, 90 грн. З них:

- 338 315, 44 грн. борг по тілу кредиту;

- 54 038, 46 грн. борг по процентам.

З огляду на це, позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку заборгованість за кредитним договором № 25878/2019 від 04.09.2019 року на загальну суму 392 353, 90 грн. (а.с.1-3).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 31 жовтня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № 25878/2019 від 04.09.2019 року в розмірі 392 353, 90 грн. Вирішено питання про судові витрати.

На це рішення відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Апелянт зазначає, що сумлінно виконувала всі взяті на себе зобов`язання, однак з початком повномасштабного вторгнення, змінилися обставини, і вона вже відповідно не мала змоги сплачувати кредит згідно встановленого графіку платежів. Після отримання досудової вимоги, відповідачка одразу ж надала банку письмову відповідь про те, що вона не заперечує наявну заборгованість по кредиту і має намір її погасити, однак враховуючи ситуацію в країні (війну, відсутність роботи), не в змозі це зробити одразу. Крім того, апелянт вважає, що надані банком виписки заборгованості є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є підставою для їх стягнення. На переконання апелянта, суд першої інстанції не повно вивчив матеріали справи та помилково застосував норми матеріального права. За цих обставин апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції ОСОБА_1 свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтвердила та пояснили, що погоджується з рішенням суду, із наявною заборгованістю, однак вказує, що наразі оплатити усю суму не має можливості, а тому просить розстрочити їй сплату платежів по кредиту.

Представник АТ «Кредобанк» у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без їх участі, на підставі наявних у справі матеріалів (а.с.102-104).

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З матеріалів справи слідує, що 04 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Кредобанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим уклала кредитний договір № 25878/2019.

За умовами кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.

У випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку платежів, кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту, а позичальник в свою чергу зобов`язаний погасити кредит достроково.

Відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим станом на 23.06.2023 року у неї утворилася заборгованість перед банком по кредиту в розмірі 392 353, 90 грн. З них:

- 338 315, 44 грн. борг по тілу кредиту;

- 54 038, 46 грн. борг по процентам.

17 травня 2023 року на адресу відповідачки ОСОБА_1 була надіслана досудова вимога, однак така з її боку залишилася без виконання.

В апеляційній скарзі відповідачка вказала, що сумлінно виконувала всі взяті на себе зобов`язання, однак з початком повномасштабного вторгнення, змінилися обставини, і вона вже не мала змоги сплачувати кредит згідно встановленого графіку платежів. Після отримання досудової вимоги, відповідачка одразу ж надала банку письмову відповідь про те, що вона не заперечує наявну заборгованість по кредиту і має намір її погасити, однак враховуючи ситуацію в країні (війну, відсутність роботи), не в змозі це зробити одразу.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції ОСОБА_1 свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтвердила та пояснили, що погоджується з рішенням суду, із наявною заборгованістю, однак вказує, що наразі оплатити усю суму не має можливості, а тому просить розстрочити їй сплату платежів по кредиту. З цього приводу апеляційний суд роз`яснив відповідачці, що наразі йде мова про перегляд судового рішення місцевого суду на предмет його законності та обґрунтованості, а щодо питання розстрочення сплати платежів, то відповідачка не позбавлена такого права, однак за спеціальною процедурою, передбаченою розділом VI ЦПК України, який регулює процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах.

Отже, оскільки відповідачка не заперечує борг по кредиту, а також враховуючи те, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, то суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов та стягнув з відповідачки на користь банку суму боргу за кредитним договором № 25878/2019 від 04.09.2019 року в розмірі 392 353, 90 грн.

За цих обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 лютого 2026 року.

Головуючий

Судді