У Х В А Л А

17 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 697/1684/24

провадження № 61-1703ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хорошун Оксана Володимирівна, на рішення Канівського міськрайонного

суду Черкаської області від 19 вересня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 08 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Черкаського нотаріального округу Черкаської області Стеблина Сергій Вячеславович, ОСОБА_4 , про визнання переважного права купівлі частки в спільній власності,

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила перевести на ОСОБА_1 права та обов`язки покупця за договором купівлі-продажу 2/5 частки

у праві власності на земельну ділянку з кадастровим

номером :01:001:0168 з розташованими на ній 2/5 частками житлового будинку та належними до нього будівлями і спорудами

за адресою: АДРЕСА_1 , укладеним між відповідачами, посвідченим 21 листопада 2023 року приватним нотаріусом Черкаськогорайонного нотаріального округу Стеблиною С. В., та припинити право власності на ці частки за ОСОБА_3 .

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 вересня 2025 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду

від 08 січня 2026 року, відмовлено у задоволенні позову.

Повернено ОСОБА_1 сплачені 530 975,10 грн на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області згідно з платіжною інструкцією № ПН313 від 01 серпня 2024 року.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2024 року, після набрання рішенням законної сили.

22 січня 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла адвокат

Хорошун Л. В., через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 вересня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 08 січня 2026 року.

Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2026 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за вказаною касаційною скаргою на підставі пункту 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України.

10 лютого 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат

Хорошун Л. В., вдруге через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 вересня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду

від 08 січня 2026 року.

12 лютого 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат

Хорошун Л. В., через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду доповнення до касаційної скарги.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, з огляду на таке.

Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених

у частині третій цієї статті.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

У силу вказаної імперативної норми процесуального права повторне касаційне оскарження судових рішень однією і тією ж особою заборонено, а тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Таке процесуальне обмеження, передбачене пунктом 3 частини другої

статті 394 ЦПК України, щодо повторної подачі касаційної скарги після відмови

у відкритті касаційного провадження на ті самі судові рішення є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну

із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а тому не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За результатом розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла адвокат Хорошун Л. В., на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 вересня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду

від 08 січня 2026 року у справі № 697/1684/24 судом касаційної інстанції постановлено ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження

від 06 лютого 2026 року на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України (провадження № 61-1047ск26).

Отже, відсутні правові підстави для повторного розгляду поданої позивачем касаційної скарги на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 вересня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду

від 08 січня 2026 року.

Верховний Суд як суд касаційної інстанції відповідно до норм

чинного ЦПК України не наділений повноваженнями щодо перегляду касаційних скарг на судове рішення, коли є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на те саме судове рішення.

ЦПК України не передбачає інститут перегляду судових рішень після їх перегляду в касаційному порядку за касаційною скаргою особи, яка уже реалізувала своє право на касаційне оскарження того самого (тих самих) судових рішень.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує

при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини

(далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з позицією ЄСПЛ, висловленою у рішенні від 21 лютого 1975 року в справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства», заява № 4451/70, право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1

статті 6 Конвенції.

«Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1

статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (рішення ЄСПЛ від 16 червня 2001 року в справі «Креуз проти Польщі», заява № 28249/95).

Правова визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого й обов`язкового рішення тільки з метою проведення нового слухання та вирішення справи (рішення у справі «Світлана Науменко проти України»

від 09 листопада 2004 року, заява № 41984/98, § 53).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Процесуальному праву притаманний принцип процесуальної доброї совісті (постанова Верховного Суду від 30 травня 2024 року у справі № 229/7156/19 (провадження № 61-4283св24)).

В ухвалах від 11 лютого 2025 року у справі № 627/253/23

(провадження № 61-1563ск25), від 10 березня 2025 року

у справі № 758/134313/23 (провадження № 61-2779ск25), від 20 березня

2025 року у справі № 521/14870/23 (провадження № 61-3291ск25) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду також виснував про відсутність правових підстав для відкриття провадження в справі з огляду на те, що повторне подання касаційної скарги після відмови у відкритті касаційного провадження на те саме судове рішення не передбачено.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хорошун Оксана Володимирівна, на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 вересня

2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 08 січня 2026 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Черкаського нотаріального округу Черкаської області Стеблина Сергій Вячеславович, ОСОБА_4 , про визнання переважного права купівлі частки в спільній власності.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська