Дата документу 25.02.2026
Справа № 501/637/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Чорноморський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Карпової Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чорноморського міського суду Одеської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №501/637/26, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Чорноморського міського суду Одеської області знаходиться справа №501/637/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права власності за набувальною давністю, скасування рішень міської ради та захист права на єдине житло.

З метою забезпечення вказаного позову, позивач звернувся до суду з заявою в якій просить:

- накласти арешт на земельні ділянки (та розташовані на них об`єкти), що належать на праві власності чи користування ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №:02:026:0143;

- заборонити органам державної реєстрації прав, нотаріусам та іншим суб`єктам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження, поділу, об`єднання або обтяження вказаних земельних ділянок та об`єктів нерухомості;

- заборонити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передавати вказане майно в іпотеку, заставу або в оренду третім особам до вирішення справи по суті.

Заява мотивована тим, що, на думку позивача, існує реальна загроза, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності та унеможливлення виконання рішення суду, здійснять відчуження (продаж, дарування) належних їм незаконних суміжних земельних ділянок на користь третіх осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

В своїй заяві про забезпечення позову позивач посилається на загальні обставини щодо необхідності забезпечення позову, а саме на те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вказуючи, що існує реальна загроза, що відповідачі здійснять відчуження (продаж, дарування) належних їм земельних ділянок на користь третіх осіб. Разом з тим, належних доказів, на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано, як і не надано доказів вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення, в разі задоволення позову.

Крім того, частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вимоги заяви про забезпечення позову вочевидь є неспівмірними із вимогами позову та неспівмірними по відношенню до негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову поряд з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у вказаній цивільній справі.

Керуючись ст.ст.259-260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №501/637/26.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя