Номер провадження 2/754/5375/26
Справа № 754/2161/26
У Х В А Л А

Іменем України

20 лютого 2026 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», треті особи: Київська міська рада рада, Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, Київська міська профспілка працівників житлово-комунального господарства та сфери послуг, Державна служба України з питань праці про стягнення грошових коштів, які підлягали до виплати при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, відповідно до прохальної частини якого просить:

- стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» всі суми, які підлягають позивачу при звільненні.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви та доданих до неї документів, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст.ст. 175, 176, 177 ЦПК України.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку .

Відповідно до висновку, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі N 910/13737/19, будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

У позовній заяві позивач визначив ціну позову у розмірі 175 703,88 грн., однак у прохальній частині просить «стягнути Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» всі суми, які підлягають позивачу при звільненні».

Варто зауважити, що позивачем надано розрахунок сум, які підлягають стягненню за рішенням суду, обраховуючи при цьому середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.01.2024 по 12.02.2025. Також, позивачем надано обрахунок розміру спірних виплат за період з 13.02.2025 по 12.11.2025.

Водночас, позовна заява не містить посилань на правові норми, законодавчі нормативно-правові акти, при цьому з наданих позивачем обрахунків неможливо конкретно визначити, що саме обраховує позивач, звертаючись до суду: нараховану, але не виплачену заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу чи середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Зважаючи на викладене, суд зауважує, що позивачем ОСОБА_1 не конкретизовано:

- зміст позовних вимог в частині розміру сум (заборгованість по заробітній платі, усі суми, які підлягають до стягнення при звільненні), що на його думку підлягають до стягнення за рішенням суду;

-не додано доказів, які б свідчили про наявну заборгованість (за який період часу виникла заборгованість, з чого вона складається та у якому розмірі);

-не зазначено та не надано доказів, які б свідчили, що у позивача наявні труднощі у наданні доказів (відомості про наявну заборгованість, період часу та інше).

Також, відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач в обгрунтування підстав звернення до суду посилається на постанову Київського апеляційного суду від 12.02.2025 по справі № 754/2455/24, а також постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 червня 2025 року у справі №754/2455/24.

При цьому, позивачем не надано суду копій зазначених постанов, зокрема останнім всупереч вимогам ч.5 ст. 177 ЦПК України, вказано на те, що суд має можливість ознайомитися з вищезазначеними постановами за посиланнями на сайт Єдиного реєстру судових рішень.

Відтак, позивачу варто надати до матеріалів справи належним чином засвідчені копії постанови Київського апеляційного суду від 12.02.2025 по справі №754/2455/24, а також на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 червня 2025 року у справі №754/2455/24.

Позивач просить зобов`язати Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» безпосередньо надати до Деснянського районного суду міста Києва Розрахункові листи заробітної плати начальника Юридичного відділу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» ОСОБА_1 за період з 03.10.2022 по 12.11.2025 р.р., однак не надає доказів на підтвердження вжиття заходів для отримання зазначених доказів самостійно.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення.

Вище викладене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», треті особи: Київська міська рада рада, Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, Київська міська профспілка працівників житлово-комунального господарства та сфери послуг, Державна служба України з питань праці про стягнення грошових коштів, які підлягали до виплати при звільненні - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Б. Саламон