УХВАЛА

24 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 521/12593/24

провадження № 61-16518ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши питання про повернення відзиву ОСОБА_1 , надісланого та підписаного ОСОБА_2 , на касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимогщодо предмета спору,- ОСОБА_4 ,про стягнення коштів,

встановив:

29 грудня 2025 року представник заявника ОСОБА_3 - адвокат Поліхранова Ю. В. засобами поштового зв'язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року у вказаній справі.

Верховний Суд ухвалою від 04 лютого 2026 року відкрив касаційне провадження у справі та витребував її матеріали із суду першої інстанції, а також роз'яснив учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України.

19 лютого 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» був надісланий відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу ОСОБА_3 . Зазначений відзив підписаний ОСОБА_2 .

За приписами частини другої статті 174 ЦПК України відзив є заявою по суті справи.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення передбачені статтею 183 ЦПК України.

Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником (частина друга статті 183 ЦПК України).

У частині четвертій статті 183 ЦПК України закріплено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Відповідно до статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також інша особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто(самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Підпунктом 11 пункту 16? розділу XV «Перехідні положення» Конституції України визначено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131? та статті 131? цієї Конституції у Верховному Суді та судах касаційної інстанції з 01 січня 2017 року здійснюється виключно адвокатами.

Відповідно до статті 131? Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

За приписами частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Нормою частини другої статті 60 ЦПК України визначено, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою (частина друга статті 62 ЦПК України).

Вимога процесуального закону щодо нотаріального посвідчення довіреності фізичної особи є імперативною. Винятки із загального правила про нотаріальне посвідчення довіреності фізичної особи становлять прирівняні до нотаріально посвідчених довіреності фізичної особи, посвідчені іншими особами.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про нотаріат» до нотаріально посвідчених довіреностей прирівнюються: довіреності військовослужбовців або інших осіб, які перебувають на лікуванні в госпіталях, санаторіях та інших військово-лікувальних закладах, посвідчені начальниками цих закладів, їх заступниками з медичної частини, старшими або черговими лікарями; довіреності військовослужбовців, а в пунктах дислокації військової частини, з'єднань, установ, військово-навчальних закладів, де немає нотаріуса чи посадових осіб органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, також довіреності працівників, членів їх сімей і членів сімей військовослужбовців, посвідчені командирами (начальниками) цих частин, з'єднань, установ або військово-навчальних закладів; довіреності осіб, які тримаються в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах, посвідчені начальниками таких установ чи слідчих ізоляторів; довіреності осіб, які проживають у населених пунктах, де немає нотаріусів, посвідчені уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреності на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування та розпорядження транспортними засобами.

Крім того, винятки із загального правила про нотаріальне посвідчення довіреності фізичної особи становлять прирівняні до нотаріально посвідчених довіреності фізичної особи, посвідчені іншими особами визначені у частині третій статті 245 Цивільного кодексу України.

Відзив підписано представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на підтвердження повноважень якого представляти у Верховному Суді інтереси ОСОБА_1 додано до відзиву довіреність на справи цивільного судочинства, видану ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_2. від 12 липня 2024 року.

Можливості подати сформовану у підсистемі «Електронний суд» довіреність фізичної особи ЦПК України не передбачає.

Оскільки довіреність, яка видана ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_2., не посвідчена нотаріально та не входить до переліку довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, тому вона не є належним документом на підтвердження повноважень ОСОБА_2. як представника ОСОБА_1 у Верховному Суді.

З огляду на те, що відзив ОСОБА_1 надісланий та підписаний особою, яка не підтвердила наявність повноважень на його підписання, тому такий відзив слід повернути без розгляду.

Керуючись статтями 183, 260, 261 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

Повернути без розгляду відзив ОСОБА_1 , надісланий та підписаний ОСОБА_2, на касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимогщодо предмета спору,- ОСОБА_4 ,про стягнення коштів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко