Єдиний унікальний номер 205/834/26
Номер провадження2/205/1880/26
У Х В А Л А

22 січня 2026 року м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Терещенко Т.П., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2025 року позивач ОСОБА_1 сформувала в системі «Електронний суд» вищевказану позовну заяву, яка зареєстрована канцелярією суду 20 січня 2026 року.

Дослідивши зміст поданої позовної заяви та додані до неї документи вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити також поштові індекси сторін та відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін.

У порушення зазначених вимог закону, позивачем не зазначено поштовий індекс відповідача та відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін, а якщо вказана інформація невідома позивачу, про це потрібно зазначити.

Також відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Водночас позовні вимоги викладено не чітко та не зрозуміло, оскільки Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що вимоги про визнання за відповідачем права власності на автомобіль і стягнення на користь позивачки відповідної грошової компенсації треба розглядати як вимогу про поділ цієї неподільної речі шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього компенсації замість частки позивачки у праві спільної сумісної власності на автомобіль. Крім того, ВП ВС констатувала, що внаслідок його виділення у власність відповідачеві і такого стягнення право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється. Тому окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту.

Суд звертає увагу, що заявляючи позовні вимоги про поділ майна подружжя, позивач, у разі його вимог про компенсацію вартості частки у спільному сумісному майні подружжя, повинен чітко вказати розмір такої компенсації, із посиланням на відповідні докази, що підтверджують такий розмір.

Якщо позивач хоче поділити автомобіль, то вона повинна зазначити, що в порядку поділу спільного майна подружжя просить визнати за ким право власності на автомобіль, вказати його вартість.

Крім того, в прохальній частині позовних вимог позивачем не заявлена вимога про визнання вказаного майна спільним сумісним майном подружжя, а тому позивачу необхідно уточнити прохальну частину позовних вимог, оскільки суд розглядає справу відповідно до заявлених вимог позивача.

Більш того, згідно із ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 175 ЦПК України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Разом з тим, ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 22 січня 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Однак у позовній заяві не зазначено на підставі яких доказів позивачем визначено вартість спірного рухомого майна, тому позивачу необхідно зазначити, чим підтверджується дійсна вартість спільного майна, при цьому ця вартість має бути визначена уповноваженим суб`єктом та підтверджена належними та допустимими доказами.

Верховний Суд в ухвалі 30 травня 2024 року у справі № 757/8602/22-ц зазначив, про неможливість брати до уваги для визначення розміру судового збору посилання на середні ринкові ціни подібних транспортних засобів на інтернет сайтах, оскільки средні ціни на подібні автомобілі не є доказом вартості конкретного автомобіля (предмета спору). Зазначив, що одним із належних доказів вартості автомобіля може бути експертна оцінка автомобіля.

Крім того, офіційну довідку про розрахунок вартості транспортного засобу (визначену з урахуванням вимог Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №403 від 10 квітня 2013 року зі змінами) можна безкоштовно замовити на сайті Міністерства економіки України за посиланням https://me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice.

У зв`язку з наведеним, суд пропонує позивачу належним чином визначити ціну позову у відповідності до вимог ст. 176 ЦПК України, надати докази вартості майна до суду та здійснити сплату судового збору у встановленому у ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Згідно із прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Отже, вищевказані вимоги закону позивачем не виконані, таким чином, згідно із ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а тому позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з метою надання позивачу строку, що не перевищує десяти днів з дня отримання нею копії ухвали, усунути зазначені недоліки.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не перевищує десяти днів з дня отримання нею копії ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.П. Терещенко