Справа № 504/3883/25
Номер провадження 2/504/1719/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Литвинюк А.В.,

секретаря судового засідання Данько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал», в особі представника Усенка Михайла Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №2943302 від 15.02.2022 року у розмірі 21713,58 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2025 року справу розподілено судді Литвинюк А.В.

Ухвалою суду від 29.09.2025 року відкрито провадження та призначено розгляд даної справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Задоволено клопотання представника позивача щодо витребування інформації з АТ «Універсал Банк».

24.10.2025 року на виконання вказаної ухвали до суду надійшли витребувані докази від АТ «Універсал Банк», з яких вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) емітовано платіжну карту № НОМЕР_2 , на яку 15.02.2022 року зараховано грошові кошти у сумі 4200,00 грн.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст.128-130 ЦПК України.

В судове засідання, призначене на 21.01.2026 року представник позивача Усенко М.І. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак, в позовній заяві просив суд здійснювати розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 про час та місце судових засідань повідомлялася належним чином, шляхом надсилання ухвали суду та судових повісток на адресу реєстрації, що підтверджується відповіддю №1827129 з Єдиного державного демографічного реєстру від 29.09.2025 року, однак, у судове засідання, призначене на 21.01.2026 року не з`явилася. Проте, 23.12.2025 року звернулася на адресу суду з відзивом на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та закрити провадження у справі з підстав, викладених у ньому. Крім того, 23.12.2025 року звернулася з клопотанням в якому просила зменшити розмір витрат ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 4000,00 грн. А також, 23.12.2025 року звернулася з заявою, в якій просила здійснювати розгляд справи у її відсутність.

29.12.2025 року представник позивача Усенко М.І. через систему «Електронний суд» звернувся з відповіддю на відзив, яку просив долучити до матеріалів справи та врахувати при ухваленні рішення.

У зв`язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.02.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2943302.

Відповідно до п.1.1 зазначеного договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ITС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході та/або шляхом перевірки правильності введення паролю входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІТС товариства.

Згідно з п.1.2 зазначеного договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту складає 4200,00 грн.

Відповідно до п.1.3 зазначеного договору строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (надалі графік платежів), що є додатком №1 до договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Тип процентної ставки - фіксована. (п.1.4 договору).

Відповідно до п.п.1.4.1 зазначеного договору стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору.

Відповідно до п.п.1.4.2 зазначеного договору знижена процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 17.03.2022 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку в звязку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Пунктом 2.1 зазначеного договору передбачено, що кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_3 або на іншу платіжну картку клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до пункту 2.2 зазначеного договору суму кредиту (його частину) товариство перераховує протягом двох робочих (банківських) днів з моменту укладання цього договору. Дати надання кредиту: 15.02.2022 року або 16.02.2022 року.

Відповідно до п.3.1 зазначеного договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2943302 від 15.02.2022 року та додаток №1 до нього Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора.

Довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» підтверджуються, що ОСОБА_1 , з якою укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2943302 від 15.02.2022 року, ідентифікована товариством.

З довідки, виданої ТОВ «УПР» від 04.03.2024 року вбачається, що 15.02.2022 року о 16:00 год відбувся успішний переказ коштів у сумі 4200,00 грн на банківську картку № НОМЕР_3 згідно з договором на переказ коштів №ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року, укладеним між ТОВ «УПР» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА».

10.08.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» укладено договір факторингу №ККЛУ-10082023.

Відповідно до п.1 зазначеного договору, на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до гл.73 ЦК України, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості).

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №ККЛУ-10082023 від 10.08.2023 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2943302 від 15.02.2022 року у розмірі 21713,58 грн, із яких: залишок по тілу кредиту 4200,00 грн; залишок по відсоткам 17513,58 грн.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.ст.610, 611 ЦК України).

Таким чином, на переконання суду, надавши відповідачу грошові кошти кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість.

Отже, згідно зі ст.ст.526, 1054 ЦК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2943302 від 15.02.2022 року у розмірі 4200,00 грн.

Щодо відсотків за користування кредитними коштами:

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (справа ЄСПЛ "Ван де Гурк проти Нідерландів", заява №23192/15, рішення від 29 травня 2019 року). Водночас принцип jura novit curia ("суд знає закон") зобов`язує суд визначити яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору та надати правову кваліфікацію відносинам сторін з огляду на факти встановлені під час розгляду справи, застосувавши положення які дійсно регулюють відповідні правовідносини.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч.3 ст.509, ч.ч.1,2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Необхідно зазначити, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року N 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року N 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У Рішенні від 11 липня 2013 року N 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦК України).

Відсутність позову про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту не є перешкодою для врахування інтересів відповідача у справі з метою дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів (див. постанову Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2943302 від 15.02.2022 року становить 21713,58 грн., з яких: тіло кредиту 4200,00 грн., заборгованість за відсотками 17513,58 грн.

Із викладеного вище вбачається, що у даному випадку, визначений ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» у змісті оспорюваного договору розмір процентів є непропорційно високим та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника (споживача), відтак пункти 1.4.1-1.4.2 договору є несправедливими і суперечать принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50%) у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором.

Фактично позивач порушує питання про стягнення з позичальника простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі, що у 4 рази перевищує розмір простроченої заборгованості за кредитом.

Тому, на переконання суду з 17513,58 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами, заявленої позивачем, стягненню підлягає лише 2100,00 грн, тобто 50% від простроченої заборгованості, яку позивачем визначено у розмірі 4200,00 грн.

Отже, позовні вимоги підлягають лише частковому задоволенню, а саме, тіло кредиту 4200,00 грн. та відсотки за користування кредитом 2100,00 грн., а всього 6300,00 грн.

Щодо судових витрат.

За подання позову до суду ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило судовий збір в сумі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №22482 від 17.09.2025 року.

Задоволена частина позову становить 29,014% від ціни позову.

Судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам позову, тобто 702,83 грн.

Решту судового збору слід віднести на рахунок позивача.

Також, представником позивача заявлено вимогу про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З позовної заяви вбачається, що судові витрати на правову допомогу позивача склали 8000,00 грн. На підтвердження вказаного факту в матеріалах справи наявні посвідчені копії: договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року, акт №664 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 05.09.2025 року, детальний опис наданих послуг до акту №664 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року.

Відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у справі № 910/4881/18 від 18.12.2018 року, зменшення витрат на правову допомогу можливе лише у разі наявності клопотання сторони про їх зменшення внаслідок не співмірності.

Розглядаючи справу, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020 року).

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідач ОСОБА_1 у своєму клопотанні просила зменшити суму витрат на правову допомогу, які були надані адвокатом під час розгляду справи для позивача, у зв`язку з їх не співмірністю.

Суд зазначає, що предмет позову у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи, та ті обставини, що у судові засідання представник позивача не з`являвся, судові засідання проводились за відсутності представника позивача, відсутність у справі експертиз та зупинень проваджень у справі, часу розгляду справи судом та відносно невеликою ціною позову, відсутністю впливу результату вирішення справи на репутацію сторони та відсутністю публічного інтересу до справи, суд вважає, дана справа не може бути віднесена до складних, а тому заявлена вартість витрат на правову допомогу є завищеною та неспівмірною.

Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, були досліджені подані на підтвердження відповідних витрат докази, перевірено доводи сторін, у тому числі заперечення відповідача щодо розміру заявлених до стягнення вимог та їх співмірність, надано оцінку співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідність цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, тому суд дійшов висновку про часткове задоволення цієї вимоги з урахуванням вимог п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, та вирішив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові у справі № 757/36628/16-ц від 24.01.2022 року.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.514,526,536,611,625,1050,1054,1077,1078,1081 ЦК України, ст.ст.13,76,81,89,141,273,274,352,354 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал», в особі представника Усенка Михайла Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит -Капітал» (, НОМЕР_4 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614, юридична адреса: 79018, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28) заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2943302 від 15.02.2022 року у розмірі 6300,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит -Капітал» (, НОМЕР_4 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614, юридична адреса: 79018, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28) понесені судові витрати у розмірі 702 гривні 83 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень.

Решту судового збору віднести на рахунок позивача.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя : Литвинюк А. В.