Номер провадження: 22-ц/813/3843/26
Справа № 495/4522/20
Головуючий у першій інстанції Анісімова Н. Д.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

12.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Коновалової В.А. (суддя доповідач), Лозко Ю.П., Карташова О.Ю.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2025 року,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області рішенням від 19 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя задовольнив частково. Поділив між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нерухоме майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку направила безпосередньо на адресу апеляційного суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.09.2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та витребувано матеріали цивільної справи, з метою перевірки строку апеляційного оскарження.

Матеріали цивільної справи № 495/4522/20 надійшли на адресу апеляційного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що строк на апеляційне оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2025 по справі № 495/4522/20, пропущено нею з поважних причин, зокрема, посилається на чисельні звернення до суду, з метою виправлення невірно визначених даних щодо ПІБ та щодо відомостей земельної ділянки, право власності на розподілену частину якої вона фактично зараз не має можливості оформити, оскільки в оскаржуваному рішенні суду невірно встановлено та зазначено відомості щодо земельної ділянки АДРЕСА_1 , зокрема її площа - 0,059 га замість вірної 0,0724 га, а також взагалі не зазначено номеру земельної ділянки. Посилається, що не мала можливості подати обґрунтовану апеляційну скаргу на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2025 по справі № 495/4522/20, до моменту укладення договору з адвокатом, отримання належної юридичної консультації та, відповідно, належного ознайомлення зі змістом оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.11.2025 року визнано причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2025 року, зазначені в апеляційній скарзі, неповажними, апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк на усунення недоліків, а саме скаржнику необхідно зазначити інші поважні причини пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою із наданням відповідних доказів.

Від ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2025 року, в обґрунтування якого зазначено, що одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення строку на апеляційне оскарження є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав скаржника, те, що оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2025 по справі № 495/4522/20 обумовлене метою виправлення судової помилки, яка має суттєве значення для захисту її прав та інтересів.

Посилається на Рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, видані 02.03.2022 Радою суддів України, в яких, зокрема, зазначено про те, що суди мають продовжувати процесуальні строки щонайменше до закінчення воєнного стану.

Зазначає, що строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 пропущено з поважних причин, оскільки вона, через скрутне матеріальне становище, не мала можливості подати обґрунтовану апеляційну скаргу по справі № 495/4522/20, до моменту укладення договору з адвокатом, отримання належної юридичної консультації та, відповідно, належного ознайомлення зі змістом оскаржуваного судового рішення.

Також посилається на чисельні звернення до суду, з метою виправлення невірно визначених даних щодо ПІБ та щодо відомостей земельної ділянки, право власності на розподілену частину якої вона фактично зараз не має можливості оформити, оскільки в оскаржуваному рішенні суду невірно встановлено та зазначено відомості щодо земельної ділянки АДРЕСА_1 , зокрема її площа - 0,059 га замість вірної 0,0724 га, а також взагалі не зазначено номеру земельної ділянки.

Апеляційний суд звертає увагу, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

Тож, колегія суддів зауважує, що саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на учасника судового процесу, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Вищезазначене узгоджується, зокрема з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 06 лютого 2025 року по справі № 520/33364/23.

Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) зазначено, що «апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження. Суд апеляційної інстанції не навів мотивів, за яких уважав причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції поважними. Сама по собі вказівка про наявність поважних причин для поновлення строку та/або погодження з доводами особи, яка подала апеляційну скаргу та відповідне клопотання, з урахуванням отримання представником ОСОБА_2 копії рішення 20 липня 2020 року, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції».

Можливість поновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості (пункти 74, 75 постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2024 року в справі № 752/8449/20).

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Як вже зазначалося в ухвалі Одеського апеляційного суду від 17.11.2025 року ОСОБА_1 не вживала дій, спрямованих на оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2025 року. Звернення до суду першої інстанції з заявами від 25.03.2025 року, 12.06.2025 року та 22.07.2025 року про виправлення описок у рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2025 року по справі № 495/4522/20 не є поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Законом України «Про судовий збір» передбачено право особи на звернення до суду із клопотанням про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору.

Згідно довідки від 15.02.2023 року № 5612- ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа.

Згідно п. 14 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» право на безоплатну вторинну правничу допомогу згідно з цим Законом та іншими законами мають такі категорії фізичних осіб, зокрема внутрішньо переміщені особи - на всі види правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

Частиною другою статті 13 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» передбачено, що безоплатна вторинна правнича допомога включає такі види правничих послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність коштів для отримання правової допомоги та сплати судового збору не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та не є такою, що пов`язана з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи, та як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Крім того, наведене скаржником не обґрунтовано належними доказами, а саме що у ОСОБА_1 була відсутня можливість подання апеляційної скарги у найкоротші строки через відсутність коштів на отримання правової допомоги для складання апеляційної скарги на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2025 року та сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи зазначені обставини, оскільки скаржником наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, тому скаржнику слід відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України.

Керуючись статтями 357, 358 ЦПК України, суд у складі колегії суддів,

у х в а л и в:

Визнати причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2025 року, зазначені в клопотанні поданому на усунення недоліків, неповажними.

У відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 березня 2025 року, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді В.А. Коновалова

О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко