Справа № 404/5404/24
Номер провадження 2/404/1507/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року Фортечний районний суд міста Кро пивницького

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д

за участю секретаря Котової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Соцкомбанк», про зняття арешту з нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна, зареєстрованого 04.12.2008 року 13:41:00, номер запису про обтяження 35234261, державним реєстратором Фурманська Марія Олександрівна, Міська рада міста Кропивницького, Кіровоградської області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50862924 від 29.01.2020 10:30:24, постанова про арешт майна боржника, яка винесена на підставі судового наказу № 2-н/216 від 30.01.2006 року Малиновського районного суду міста Одеса Ковальова А.М., серія та номер АА№934864, виданий 02.12.2008, видавник: Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ, та припинення чинності запису про обтяження реєстровий номер 8261480, 04.12.2008 13:41:00. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником будинку в АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 1-1196 від 25 квітня 1986 року. У вересні 2023 року звернувшись до приватного нотаріуса за оформленням договору дарування даного житлового будинку своїй дочці, стало відомо, що на житловий будинок накладено арешт згідно постанови про арешт майна боржника АА № 934864 від 02.12.2008 року винесеної Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського Міністерства юстиції України, на підставі судового наказу 2н-216 від 30.01.2006 року Малиновського районного суду міста Одеси. Звернувшись до Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) позивачу повідомлено, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 8490709 з примусового виконання виконавчого листа № 2н-216 від 30.01.2006 року Малиновського районного суду міста Одеса про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ КБ «Соцком Банк» заборгованості в сумі 5024,90 грн. 11.03.2010 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу оскільки стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій, а саме: не авансує витрати на проведення виконавчих дій. Оскільки підстава з якої завершено виконавче провадження, не передбачає звільнення майна з-під арешту, державним виконавцем постанова про звільнення майна з-під арешту не виносилась, та виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням термінів зберігання, а відтак остання звернулася до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_3 від 19 червня 2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с.30).

У зв`язку з звільненням судді ОСОБА_3 , з посади судді Фортечного районного суду міста Кропивницького, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 06 травня 2025 року, враховуючи що суддя Павелко І.Л. у вказаному випадку не може продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передані для повторного автоматизованого розподілу, та згідно з пунктом 2.3.43 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи № 404/5404/24, № провадження 2/404/1507/24 (розпорядження № 256 від 07.05.2025 року керівника апарату Фортечного районного суду міста Кропивницького «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи»).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи № 404/5404/24, № провадження 2/404/1507/24 визначено суддю Фортечного районного суду міста Кропивницького Кулінка Л.Д.

Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 03 червня 2025 року цивільну справу прийнято до свого провадження, призначено судове засідання. На підставі частини третьої статті 53 Цивільного процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Соцкомбанк» (а.с.43).

Представник позивача, адвокат Моргунова Т.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обґрунтування зазначені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання, повідомлений належним чином (а.с. 57), про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв, відзиву на позов не подавав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Соцкомбанк» в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання, повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв не подавав.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені докази, суд встановив таке.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04).

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказав, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France)).

Крім того, у розумінні частини першої статті 6 Конвенції право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом.

Водночас особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року у справі № 9-зп щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України, частини першої статті 55 Конституції України, кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, що відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене (пункт 2 цього Рішення Конституційного Суду України).

У статті 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Судом встановлено, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, не закінченого будівництвом від 25 квітня 1986 року посвідченого Державним нотаріусом Третьої Кіровоградської державної нотаріальної контори Правецькою С.С., зареєстрованого в реєстрі за № І-ІІ96, ОСОБА_4 від імені ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_2 купила належний ОСОБА_5 незакінчений будівництвом житловий будинок, процент готовності якого становить 9%, в місті Кіровограді по провулку Іванівському, під номером тринадцять, розташований на земельній ділянці розміром 562,5 кв.м (а.с. 13-15).

Відповідно до довідки про належність нерухомого майна № 66617 від 01.12.2011 року виданої Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_2 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 319592976 від 05.01.2023 року ОСОБА_2 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 352190796 від 27.10.2023 року 04 грудня 2008 року за № 35234261 державним реєстратором: Фурманська Марія Олександрівна, Міська рада міста Кропивницького, Кіровоградська область; документи, подані для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника, яка винесена на підставі суд.наказу 2н-216 від 30.01.2006 року Малиновського р/с ОСОБА_6 , серія та номер: АА№934864, виданий 02.12.2008, видавник: Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50862924 від 29.01.2020 10:30:24, Фурманська Марія Олександрівна, Міська рада міста Кропивницького, Кіровоградська обл.; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 ; відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8261480, 04.12.2008 13:41:00 (а.с. 17)

За змістом листа Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 78682/30.19-29 від 09.10.2023 року перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень, Електронного архіву та ВП спец розділ у відділ на виконанні перебувало виконавче провадження ВП 8490709 з примусового виконання виконавчого листа №2н-216 від 30.01.2006 року Малиновського районного суду міста Одеса про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ КБ «Соцком Банк» заборгованості в сумі 5024,90 грн. 11.03.2010 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу оскільки стягувач перешкоджає проваджень виконавчих дій, а саме не авансує витрати на проведення виконавчих дій. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна державним виконавцем в межах вказаного виконавчого провадження постановою АА № 934864 від 02.12.2008 року накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Оскільки, підстава з якої завершено виконавче провадження, не передбачає звільнення майна з-під арешту не виносилась. Виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням термінів зберігання (а.с. 19).

Отже позивач - ОСОБА_2 стороною виконавчого провадження 8490709 з примусового виконання виконавчого листа №2н-216 від 30.01.2006 року Малиновського районного суду міста Одеса про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ КБ «Соцком Банк» заборгованості в сумі 5024,90 грн.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, особа яка є стороною виконавчого провадження не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд повинен закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, оскільки арешт накладено на майно ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому вона не може виступати позивачем у цій справі й така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, отже, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічні правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20 (провадження № 61-882св21), від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20 (провадження № 61-3588св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 201/6486/20 (провадження № 61-19066св20).

Суд зауважує, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 14, 255, 258-260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Провадження у справі ОСОБА_1 , до Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Соцкомбанк», про зняття арешту, закрити.

Роз`яснити сторонам наслідки закриття провадження у справі, встановлені частиною другою статті 256 Цивільного процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 26.01.2026 року.

Суддя Фортечного районного

суду міста Кропивницького Людмила КУЛІНКА

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Л. Д. Кулінка