У Х В А Л А

18 лютого 2026 року місто Київ

справа №753/1264/22

провадження № 22-з/824/45/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання Хасанової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Тандиром Дмитром Віталійовичем, про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 1 жовтня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 5 липня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано державні реєстрації права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на частки квартири АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на частку квартири у порядку спадкування.

Постановою Київського апеляційного суду від 6 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 5 липня 2023 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на частину квартири та скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тандир Д.В., задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 6 червня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 1 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 5 липня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

19 листопада 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 1 жовтня 2025 року.

В обґрунтування заяви зазначає, що, направляючи справу на новий розгляд КЦС вказав, що судом апеляційної інстанції не було досліджено всіх істотних обставин справи, не вирішено питання про залучення до участі у справі ОСОБА_4 , чим по суті суд не дослідив чи порушуються/оспорюються/ не визнаються її права. Враховуючи такі висновки Касаційного цивільного суду, останній вказав про необхідність дослідження апеляційним судом наступних обставин: статус спірної квартири (особиста власність чи спільна); факт прийняття спадщини ОСОБА_5 ; законність дарування 2014-2015 рр.; правовий зв`язок носіїв титулу з початковим володільцем; добросовісність/недобросовісність набувачів. Виключно після вирішення вказаного кола питань, суд може розв`язати питання про належність способу захисту порушеного права, за захистом якого звернулась ОСОБА_1 .

Оскільки постановою Київського апеляційного суду від 1 жовтня 2025 року ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні позову, вважає, що така постанова суду апеляційної інстанції потребує роз`яснення на підставі статті 271 ЦПК України.

18 лютого 2026 року до Київського апеляційного суду надійшли заперечення ОСОБА_2 , подані адвокатом Пархоменко О.О., на заяву про роз'яснення постанови апеляційного суду, в якій вказано, що міст заяви про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду свідчить про незгоду сторони позивача з результатом розгляду справи. Заява про роз`яснення судового рішення зводиться до того, щоб суд роз`яснив заявнику спосіб захисту прав.

В судове засідання не з`явились учасники справи, про час дату та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, що підтверджується звітом про доставку до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд» представника ОСОБА_1 адвоката Тандира Д.В., представника ОСОБА_2 адвоката Пархоменко О.О., представника ОСОБА_7 адвоката Прокудіної К.А., Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Зважаючи на вимоги частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вивчивши матеріали справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що така заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу.

Як свідчить тлумачення частин першої та другої статті 271 ЦПК України роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, і це ускладнює його реалізацію. При здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі №904/2526/18 зазначено, що роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 2 червня 2016 року № 1404- VIII "Про виконавче провадження".

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі №233/3676/19 вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Київського апеляційного суду, про роз`яснення якої подано заяву, не допускає кількох варіантів тлумачення, є мотивованою, чіткою і зрозумілою, тому відсутні підстави для роз`яснення цього судового рішення.

Питання, які просить роз`яснити заявник в цій заяві «статус спірної квартири (особиста власність чи спільна); факт прийняття спадщини ОСОБА_5 ; законність дарування 2014-2015рр.; правовий зв`язок носіїв титулу з початковим володільцем; добросовісність/недобросовісність набувачів. Виключно після вирішення вказаного кола питань, суд може розв`язати питання про належність способу захисту порушеного права, за захистом якого звернулась ОСОБА_1 » не входить до кола питань, які підлягають роз`ясненню на підставі стаття 271 ЦПК України, а є предметом дослідження при розгляді справи по суті. А тому підстави для задоволення цієї заяви відсутні.

Керуючись статтею 270 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої адвокатом Тандиром Дмитром Віталійовичем, про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 1 жовтня 2025 року відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної ухвали.

Повна ухвала складена 23 лютого 2026 року.

Суддя- доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус