ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 760/335/13-ц

провадження № 61-15063св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року в складі судді Коробенка С. В. та постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року в складі колегії суддів Поліщук Н. В., Желепи О. В., Соколової В. В.

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс «Фін-Інвест» про заміну позивача в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви

У січні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 0 в розмірі 1 430 411, 69 грн.

30 вересня 2013 року заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

19 серпня 2020 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду задоволено, заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва 30 вересня 2013 року скасовано, призначено у справі підготовче засідання.

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс «Фін-Інвест» (далі - ТОВ «Альянс «Фін-Інвест») звернулось до суду з заявою про заміну позивача ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ «Альянс «Фін-Інвест».

Заява мотивована тим, що 17 червня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» уклало з

ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 0.

29 січня 2021 року ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» уклало з ТОВ «Фінанс Проперті Груп» договір відступлення права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0.

04 лютого 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Карточка плюс» (далі - ТОВ «ФК «Карточка плюс») уклали договір, за умовами якого ТОВ «ФК «Карточка плюс» набуло право вимоги за цим кредитним договором.

Того ж дня ТОВ «ФК «Карточка плюс» та ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» уклали договір відступлення (купівлі-продажу) права вимоги за кредитним договором.

Отже, ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» уважало, що є новим кредитором за договором про надання споживчого кредиту № 0, укладеного 28 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»)та ОСОБА_3

06 квітня 2023 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва, занесеною до протоколу судового засідання, замінено позивача в справі - ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником - ТОВ «Альянс «Фін-Інвест».

08 листопада 2023 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2023 року, занесену до протоколу судового засідання, скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

19 квітня 2024 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року залишено без змін.

14 жовтня 2024 року на адресу Солом`янського районного суду м. Києва надійшла заява ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» про заміну позивача правонаступником.

Указувало, що ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня

2023 року була скасована з процесуальних підстав і судом апеляційної інстанції не надавалась оцінка щодо правомірності заміни позивача. ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» є новим кредитором за договором про надання споживчого кредиту

№ 0, укладеним 28 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

21 березня 2025 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва заяву ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» про заміну позивача задоволено.

Позивача у справі за позовом - ПАТ «Дельта Банк» замінено на ТОВ «Альянс «Фін-Інвест».

29 жовтня 2025 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року залишено без змін.

Задовольняючи заяву про заміну позивача його правонаступником, суд першої інстанції виснував, з чим погодився апеляційний суд, що надані ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» матеріали підтверджують факт набуття товариством прав кредитора за договором про надання споживчого кредиту від 28 травня 2008 року № 0, укладеним з ОСОБА_3 та за забезпечувальними договорами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про заміну позивача його правонаступником.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд не врахував його заперечення щодо спроби ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» двічі стягнути заборгованість у розмірі 7 545 242,20 грн. Приватним нотаріусом Личук Т. В. 15 лютого 2021 року вчинено виконавчий напис № 1156 щодо тієї ж заборгованості за кредитним договором від 28 травня 2008 року № 0 на суму 282 145,00 доларів США (7 854 924,87 грн). Аналіз позову ПАТ «Дельта Банк», заяви «Альянс «Фін-Інвест» та виконавчого напису свідчить, що такі стосуються одного й того ж зобов`язання за кредитним договором. Подавши заяву про заміну банку правонаступником ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» фактично намагається повторно стягнути ту саму суму. ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» приховало від суду факт оскарження законності виконавчого напису № 1156 в справі № 752/11280/21.

У ПАТ «Дельта Банк» відсутнє право на відступлення вимоги, оскільки 10 квітня 2020 року зобов`язання за кредитом було повністю погашено, що підтверджується виконавчим провадженням № 60154946, де 27 березня 2020 року на виконання заочного рішення в цій справі здійснено продаж квартири на електронних торгах та перераховано банку кошти, а в подальшому - закінчено виконавче провадження у зв`язку з повним виконанням рішення суду. Отже, з 10 квітня 2020 року вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 слід уважати припиненими. У зв`язку із припиненням зобов`язання ПАТ «Дельта Банк» не мало права 17 червня 2020 року відступати вимоги будь-яким факторинговим компаніям, всі подальші договори відступлення є нікчемними, адже не існувало предмета відступлення.

Договори про відступлення права вимоги: від 17 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал»; від 29 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» та ТОВ «Фінанс Проперті Груп»; від 04 лютого 2021 року між ТОВ «Фінанс Проперті Груп» та ТОВ «ФК «Карточка плюс»; від 04 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Карточка плюс» та ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» укладені в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, що свідчить про їх нікчемність.

У матеріалах справи відсутні докази переходу прав від первісного кредитора АКІБ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк», а також немає достовірних доказів придбання права вимоги за кредитом стосовно всього ланцюга правочинів щодо відступлення прав вимоги. ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» не надало доказів оплати придбаних прав, не зазначило про наявність у нього оригіналів документів, що підтверджують набуття права вимоги до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції не дослідив та не надав оцінку питанням достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни позивача.

Суди залишили поза увагою висновки Верховного Суду, викладені в постановах

від 20 лютого 2019 року в справі № 910/16109/14, від 17 січня 2020 року в справі

№ 916/2286/16, від 14 квітня 2021 року в справі № 520/17947/18, від 30 червня 2022 року в справі № 276/1706/14-ц, від 28 вересня 2022 року в справі

№ 530/1995/18, від 08 лютого 2023 року в справі № 359/12165/14-ц, від 13 березня 2023 року в справі № 398/1796/20, про те, що питання про наявність підстав для заміни учасника справи правонаступником вирішується за умов відсутності обставин, що свідчать про нікчемність правочину, на підставі якого подану заяву; нікчемний правочин є недійсним з моменту вчинення, суд враховує нікчемність правочину за власною ініціативою; щодо подання оригіналів доказів; стосовно доказів оплати вартості відступлення права вимоги.

Позиція інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

28 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 0 про надання кредиту в розмірі 135 035,00 доларів США строком з 28 травня 2008 року до 28 травня 2038 року зі сплатою 12,9 % річних за користування кредитними коштами.

У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором укладено договір поруки від 28 травня 2008 року № 205433, згідно умов якого ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання нести в повному обсязі відповідальність за зобов`язаннями ОСОБА_3 у разі невиконання умов кредитного договору.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва 30 вересня 2013 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Стягнутосолідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 травня 2008 року № 0 у розмірі 1 430 411,69 грн та понесені судові витрати в сумі 3 219,00 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду задоволено, заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва 30 вересня 2013 року скасовано, призначено у справі підготовче засідання.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено заяву ОСОБА_2 про заміну ОСОБА_3 його правонаступником. Замінено відповідача ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_2

14 жовтня 2024 року ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» подало заяву про заміну позивача правонаступником, у якій просило суд замінити позивача - ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «Альянс «Фін-Інвест».

17 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2260/К, відповідно до умов якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодержателів) та/або поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору.

Згідно з витягом з додатку № 1 до договору № 2260/К ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги до ОСОБА_3 за договором застави цінних паперів (облігацій) з додатками, додатковими угодами договорами/угодами, договорами про внесення змін та доповнень до вказаного договору, та до ОСОБА_1 за договором поруки із додатковими договорами.

29 січня 2021 року ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» уклало з ТОВ «Фінанс Проперті Групп» договір відступлення права вимоги № 29/01//21-01, відповідно до якого первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги за основним договором (договір про надання споживчого кредиту від 28 травня 2008 року № 0, укладений між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк»), а новий кредитор сплачує первісному кредитору ціну відступлення права вимоги, у розмірах та на умовах, визначених договором.

На виконання договору відступлення права вимоги від 29 січня 2021 року № 29/01/21-01 ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» підписали акт прийому-передачі прави вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги до ОСОБА_3 за договором про надання споживчого кредиту від 28 травня 2008 року № 0.

04 лютого 2021 року між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» та ТОВ «ФК «Карточка плюс» укладено договір про відступлення права вимоги № 04022021-1, за умовами якого ТОВ «Фінанс Проперті Групп» відступило ТОВ «ФК «Карточка плюс» право вимоги за кредитним договором від 28 травня 2008 року № 0, договором застави цінних паперів (облігацій) № 568 з додатками, додатковими угодами, договором поруки № 205433 з додатковими договорами/угодами до вказаного договору.

Згідно з додатком № 1 до договору № 04022021-1 про відступлення право вимоги до ОСОБА_3 становить 7 545 242,20 грн.

04 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Карточка плюс» та ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 04022021-1/К, відповідно до якого первісний кредитор зобов`язується відступити новому кредитору свої права грошової вимоги до боржника ОСОБА_3 за кредитним договором від 28 травня 2008 року № 0, договором застави цінних паперів (облігацій) № 568 з додатками, додатковими договорами/угодами, договорами про внесення змін та доповнень до вказаного договору, тощо, договором поруки № 205433 з додатковими договорами/угодами до вказаного договору, що є його невід`ємними частинами.

04 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Карточка плюс» та ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» підписано акт прийому-передачі права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором від 28 травня 2008 року № 0.

Позиція Верховного Суду

Касаційне провадження в справі відкрито з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційної скарги та виснував, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, якою врегульовані питання процесуального правонаступництва.

За частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника. Для настання процесуального правонаступництва потрібно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2025 року в справі № 369/13444/20).

Процесуальне правонаступництво (стаття 55 ЦПК України) є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальних правовідносинах її правонаступником). Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку із вибуттям особи зі спірних матеріальних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Законодавство передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальних правовідносинах відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідносинах у визначених законом випадках.

Згідно із вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) сформульовано висновок про те, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Заявник у касаційній скарзі посилається на нікчемність договорів про відступлення права вимоги: від 17 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал»; від 29 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» та ТОВ «Фінанс Проперті Груп»; від 04 лютого 2021 року між ТОВ «Фінанс Проперті Груп» та ТОВ «ФК «Карточка плюс»; від 04 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Карточка плюс» та ТОВ «Альянс «Фін-Інвест», з підстав відсутності нотаріального посвідчення.

У постанові від 15 вересня 2022 року в справі № 910/12525/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оцінка договору відступлення прав вимоги на предмет суперечності приписам законодавства під час вирішення судом заяви про заміну сторони провадження є обмеженою та має узгоджуватися з презумпцією правомірності правочину, закріпленою в статті 204 ЦК України. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, допоки ця презумпція не буде спростована на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 2-383/2010).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 вересня 2025 року в справі № 369/13444/20 наголосила, що спростування презумпції правомірності правочину відбувається лише у двох випадках: 1) коли недійсність правочину прямо визначена імперативним приписом закону (у разі його нікчемності); 2) якщо правочин оспорений у судовому порядку та визнаний недійсним на підставі судового рішення, яке набрало законної сили.

В інших випадках діє презумпція правомірності правочину, а також застосовується принцип його тлумачення favor contractus, за змістом якого всі сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) суд повинен тлумачити на користь його дійсності, чинності та виконуваності.

У постанові від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 (на яку посилається заявник у касаційній скарзі) Об`єднана палата Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду сформулювала висновок про те, що суд має вирішувати питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником, якщо немає обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, з огляду на принцип правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих на обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

Велика Палата Верховного Суду підтримала зазначений висновок в постанові від 10 вересня 2025 року в справі № 369/13444/20 та наголосила на тому, що під час розгляду заяви про заміну стягувача у виконавчому листі (сторони виконавчого провадження, сторони у справі) суд не може виходити за межі вирішуваного процесуального питання та констатувати (встановлювати) недійсність договору відступлення прав вимоги, який не є нікчемним (недійсним згідно з приписом закону) або не визнаний судом недійсним за наслідками вирішення відповідного спору.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).

Відповідно до статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Кредитний договір від 28 травня 2008 року № 0 укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 у простій письмовій формі, у зв`язку з чим така ж форма вчинення передбачається й для договорів про відступлення права вимоги за цим правочином. Обов`язковість нотаріального посвідчення таких договорів не вимагається (хоча за волею сторін правочину допускається).

Отже, договори про відступлення права вимоги за кредитним договором: від 17 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал»; від 29 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» та ТОВ «Фінанс Проперті Груп»; від 04 лютого 2021 року між ТОВ «Фінанс Проперті Груп» та ТОВ «ФК «Карточка плюс»; від 04 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Карточка плюс» та ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» не є нікчемними на підставі статей 220, 513 ЦК України, що спростовує доводи касаційної скарги в цій частині.

Недійсними у встановленому законом порядку зазначені договори не визнавалися, тому до них є застосовною презумпція правомірності правочину.

У касаційній скарзі заявник наводить аргументи, які вже були досліджені й спростовані апеляційним судом, а саме про те, що в матеріалах справи відсутні докази переходу прав від первісного кредитора АКІБ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк», а також немає достовірних доказів придбання права вимоги за кредитом стосовно всього ланцюга правочинів щодо відступлення прав вимоги; ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» не надало доказів оплати придбаних прав, не зазначило про наявність у нього оригіналів документів, що підтверджують набуття права вимоги до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Матеріали цивільної справи містять виписку із договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», а також акт прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року (т. 1, а. с. 42-44).

Також матеріали цивільної справи містять (т. 2, а. с. 16-41, т. 4, а. с. 213-233) копії договорів про відступлення права вимоги за кредитним договором (від 17 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал»; від 29 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» та ТОВ «Фінанс Проперті Груп»; від 04 лютого 2021 року між ТОВ «Фінанс Проперті Груп» та ТОВ «ФК «Карточка плюс»; від 04 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Карточка плюс» та ТОВ «Альянс «Фін-Інвест»), дійсність яких не оспорена і вони підтверджують перехід права вимоги за кредитом до ТОВ «Альянс «Фін-Інвест», тому доводи касаційної скарги у цій частині є безпідставними.

Відповідно до частин другої та п`ятої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Долучені ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» до заяви про заміну позивача правонаступником завірені підписом уповноваженого представника відповідно до вимог статті 95 ЦПК України, порушень якої Верховним Судом не встановлено.

У постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року в справі № 520/17947/18, на яку посилається заявник, встановлено, що жоден із письмових доказів, доданих до позовної заяви, не засвідчений у встановленому порядку. Тобто висновки, наведені у цій постанові, стосуються відмінних від спірних правовідносин обставин справи і тому є нерелевантними.

Верховний Суд погоджується з висновками судів про те, що надані представником ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» матеріали підтверджують факт набуття товариством прав кредитора за договором про надання споживчого кредиту від 28 травня 2008 року № 0, укладеним з ОСОБА_3 та за договором поруки.

Такий висновок не спростовують доводи касаційної скарги про те, що ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» не надало доказів оплати придбаних прав, оскільки дійсність відступлення права вимоги за договором від 04 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Карточка плюс» та ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» не оспорена.

У пункті 3.1 зазначеного договору вказано, що ціна відступлення права вимоги складає 32 500,00 грн, які до підписання цієї угоди було сплачено новим кредитором. За таких умов до спірних правовідносин є незастосовним наведеній у касаційній скарзі висновок Верховного Суду в постанові від 20 лютого 2019 року в справі № 910/16109/14 про те, що відсутність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником.

Щодо посилань у касаційній скарзі на те, що в ПАТ «Дельта Банк» відсутнє право на відступлення вимоги, оскільки 10 квітня 2020 року зобов`язання за кредитом було повністю погашено, необхідно зазначити таке.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦПК України).

У постанові від 15 вересня 2022 року в справі № 910/12525/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця права не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача.

Отже, суд повинен надати оцінку саме наявності у кредитора права вимоги та його чинності (неприпинення) на момент подання заяви про заміну стягувача у виконавчому листі. Зокрема, суд має з`ясувати, чи не настали визначені законом чи договором підстави для припинення зобов`язання (наприклад, його належне виконання), що матиме наслідком відсутність у первісного кредитора права вимоги до боржника.

У цій справі встановлено, що в січні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 0 у сумі 1 430 411, 69 грн.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва 30 вересня 2013 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду задоволено, заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва 30 вересня 2013 року скасовано, призначено у справі підготовче засідання.

Продаж квартири ОСОБА_3 з прилюдних торгів та перерахунок коштів ПАТ «Дельта Банк» на погашення боргу здійснено на виконання заочного рішення в цій справі, яке скасовано.

Новий розгляд справи по суті з підтвердженням або спростуванням наявності невиконання зобов`язання за кредитом не проводився через вирішенням судом процесуальних питань заміни учасників справи, які вибули.

З огляду на це відсутні підстави стверджувати, що зобов`язання за кредитним договором № 0 припинилося виконанням, адже суд ще не вирішив спір щодо такого зобов`язання.

Його вирішенню передує заміна сторони позивача, про що просить ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» і що є предметом розгляду у Верховному Суді.

Аргумент щодо погашення боргу перед кредитором за рахунок вартості квартири підлягає врахуванню судом під час розгляду спору по суті, а також під час вирішення питання про видачу виконавчого листа чи повороту виконання рішення суду, однак не впливає на можливість заміни позивача у справі.

Аналогічно не мають юридичного значення для заміни сторони в справі й доводи касаційної скарги про спроби ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» двічі стягнути заборгованість у розмірі 7 545 242,20 грн - позовом у цій справі та за виконавчим написом нотаріуса від 15 лютого 2021 року № 1156, оскільки вказані питання вирішуються під час ухвалення рішення по суті спору.

Крім того, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 15 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В., зареєстрований в реєстрі № 1156, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Альянс «Фін-Інвест» заборгованість на загальну суму 282 145,29 доларів США, що виникла за договором про надання споживчого кредиту від 28 травня 2008 року № 0.

Стосовно посилань у касаційній скарзі на невраховану практику Верховного Суду необхідно зазначити таке.

У постанові від 30 червня 2022 року в справі № 276/1706/14-ц Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанції про задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні, посилаючись на те, що надані заявником докази підтверджують дійсне волевиявлення сторін на реальне настання правових наслідків, а саме на передачу прав вимоги за кредитними договорами, а також, врахувавши відсутність доказів, які підтверджують недійсність договорів про відступлення права вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про те, що заявником доведено належними і допустимими доказами факт переходу до нього права вимоги за кредитним договором до боржника.

Висновки судів у цій справі не суперечать наведеним висновкам Верховного Суду в постанові від 30 червня 2022 року в справі № 276/1706/14-ц.

Постанова Верховного Судувід 28 вересня 2022 року в справі № 530/1995/18 стосується спору про визнання заповіту недійсним, що свідчить про відмінність порівнюваних правовідносин.

У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 року в справі № 359/12165/14-ц сформульовано правові висновки щодо спору про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на частку в праві власності на домоволодіння та земельні ділянки, які є нерелевантними для вирішення питання про заміну сторони справи правонаступником.

У постанові від 13 березня 2023 року в справі № 398/1796/20 Верховний Суд переглядав спір про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, що аналогічно свідчить про відмінність правовідносин порівняно зі справою, що переглядається.

Інші доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути самостійною підставою скасування оскаржуваних судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення- без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 заявив про розгляд справи за його участі.

За змістом частини першої статті 401 ЦПК України попереднійрозгляд справи проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення учасниківсправи, а, отже, відсутні правові підстави для розгляду скарги в судовому засіданні за участі відповідача ОСОБА_5 .

Щодо розподілу судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом цієї справи в суді касаційної інстанції, покладаються на заявника.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за його участі відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська