Справа № 303/9706/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Варваринець Н.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Полянчука Б.І. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав до суду заяву про відвід судді Полянчука Б.І. від розгляду цивільної справи в зв`язку з наявністю обставин, що викликають обґрунтовані сумніви у його неупередженості, об`єктивності та здатності здійснювати правосуддя у даній справі. Під час підготовчого судового засідання суддя не орієнтувався у матеріалах справи, не міг з`ясувати, які саме клопотання були подані стороною до суду, та протягом тривалого часу не розумів предмет заявлених процесуальних вимог, незважаючи на те, що відповідні клопотання були подані завчасно та перебували у матеріалах справи. Така поведінка суду свідчить про формальний підхід до розгляду справи та неспроможність забезпечити належне виконання завдань підготовчого провадження. У ході судового засідання суддя неодноразово звертався до секретаря судового засідання за допомогою у вирішенні процесуальних питань, фактично перекладаючи на секретаря функції, які законом віднесені виключно до повноважень судді. Зазначене свідчить про порушення принципу незалежності суду та створює обґрунтовані сумніви щодо того, ким фактично ухвалюються процесуальні рішення у справі. Судом було проігноровано вимогу сторони розглянути раніше подані клопотання та постановити окремі процесуальні ухвали по кожному з них. Суд не ухвалив жодного процесуального рішення про задоволення, про відмову в задоволенні або про відкладення їх розгляду. Фактична відмова суду від розгляду клопотань є порушенням права сторони на ефективний судовий захист та свідчить про відмову від здійснення правосуддя. Під час судового засідання суддя самостійно поставив позивачу питання щодо обставин справи, однак у процесі надання відповіді неодноразово перебивав позивача, не надав можливості завершити пояснення та фактично позбавив права бути вислуханим. Незважаючи на заяви судді про надання слова, фактично такого слова надано не було, а пояснення по суті залишилися невислуханими та неоціненими судом. Суддя оголосив про завершення судового засідання, мотивуючи це тим, що на судове засідання «відведено строго одну годину», після чого припинив розгляд справи. Жодна норма ЦПК України не передбачає фіксованої тривалості судового засідання, а організаційні обставини не можуть бути підставою для обмеження процесуальних прав сторін. Сукупність наведених обстави, а саме непідготовленість суду, втручання секретаря у здійснення правосуддя, відмова від ухвалення процесуальних рішень, позбавлення сторони права бути вислуханою та передчасне закриття судового засідання об`єктивно створює сумнів у неупередженості та об`єктивності судді. Зазначені обставини відповідають підставам для відводу судді, передбаченим статтею 36 ЦПК України, а також суперечать стандартам справедливого суду, гарантованим статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Просив задовольнити заяву про відвід судді у справі № 303/9706/25. Передати справу для розгляду іншому судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у встановленому законом порядку. Долучити до матеріалів справи аудіо - та відеозапис судового засідання як доказ наведених обставин

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами в частині заявленого відводу, суд вважає, що відвід є необґрунтованим виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Також суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Судом не встановлено підстав, що передбачені ст. 36, 37 ЦПК України відповідно до яких суддя Полянчук Б.І. не може приймати участь у розгляді цивільної справи, а заявлені ОСОБА_1 підстави в обґрунтування відводу не викликають сумніву в об`єктивності та неупередженості судді, оскільки вони мають характер припущень і не засновані на фактичних, об`єктивних обставинах.

Так, не заслуговує на увагу заява позивача про непідготовленість судді до розгляду справи, оскільки таке твердження позивача засновано на суб`єктивній та помилковій оцінці дій та рішень головуючого, які фактично відповідали вимогам діючого процесуального законодавства.

Посилання на незаконне залучення секретаря судового засідання до виконання функцій судді є необґрунтованим, оскільки заявник не зазначив в чому саме проявилася допомога секретаря судового засідання у вирішенні процесуальних питань суддею. Водночас слід зазначити, що процесуальним законодавством на секретаря судового засідання покладено певні обов`язки, у зв`язку з виконанням яких головуючий має право звертатися до секретаря судового засідання з метою забезпечення їх здійснення.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зазначаючи про відмову від розгляду та вирішення клопотань заявник фактично не погоджується з процесуальним рішеннями судді, оскільки всі заявлені ним клопотання вирішувалися в судовому засідання, частину з яких задоволено, а частину - відмовлено. Клопотання про постановлення судом окремої ухвали обговорювалося в судовому засідання, але його остаточне вирішення відкладено до закінчення з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки воно заявлено передчасно.

Крім того, на твердження заявника про позбавлення його права бути вислуханим, суд вважає необхідним зазначити, що виконуючи завдання цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, головуючий керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи інакше розгляд справи може перейти в безладний рух, що не сприятиме виконанню завдань цивільного судочинства.

Таким чином, виконання головуючим вимог ч. 2 ст. 214 ЦПК України або відмова в задоволенні клопотань учасника справи у жодному випадку не може свідчити про упередженість, необ`єктивність та здатність судді здійснювати правосуддя у даній справі.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України», «Білуха проти України», «Рудніченко проти України» вказав на те, що наявність безсторонності (неупередженості) суду має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Також не заслуховує на увагу посилання заявника на незаконне припинення судового засідання з організаційних питань виходячи з наступного.

Так, загальновідомою є та обставина, що ЦПК України не передбачає безперервності цивільного процесу, тому виходячи з того, що в провадженні судді перебуває певна кількість справ, їх розгляд призначається з урахуванням орієнтованого часу, необхідного для розгляду кожної з них. Призначаючи справи до розгляду та виділяючи для цього певний проміжок часу суддя заздалегідь не може передбачити тривалість судового засідання, оскільки вона залежить від обставин справи, її складності, необхідності виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, складності процесуальних питань, які вирішуються в судовому засіданні, поведінки учасників справи та іншого.

Частиною 2 ст. 240 передбачено, що якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Таким чином, судом оголошено перерву в зв`язку з тим, що строк, який було виділено для розгляду цієї справи закінчився, що відповідає вимогам діючого процесуального законодавства.

Крім того, ухвалюючи рішення суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Таким чином, судом не встановлено обставин, відповідно до яких суддя Полянчук Б.І. не може приймати участь у розгляді цивільної справи. Незгода заявника з прийнятими суддею рішеннями не є тією обставиною, яка виключає участь судді в розгляді справи, а відповідність дій судді вимогам закону може бути перевірена під час розгляду справи в апеляційній та касаційній інстанціях.

Частина 3 ст. 40 ЦПК України передбачає, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається в порядку, встановленому частиною першою ст. 33 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що заявлений судді Полянчуку Б.І. відвід є необґрунтованим, заява про відвід надійшла до суду 22.01.2026, а наступне судове засідання по цій справі призначено на 18.02.2026.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача слід передати апарату Мукачівського міськрайонного суду для визначення автоматизованою системою документообігу суду судді, який буде розглядати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Полянчука Б.І. від розгляду цієї цивільної справи

Керуючись ст. 36, 37, 40, 120, 122, 123, 124, 187, 254, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід судді Полянчуку Богдану Івановичу від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача передати апарату Мукачівського міськрайонного суду для визначення автоматизованою системою документообігу судді, який буде розглядати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Полянчука Богдана Івановича від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу включається до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя