Провадження № 2/369/6404/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про повернення позовної заяви)

19.01.2026 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Стратегія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання житлового будинку предметом іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2025 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Стратегія» адвокат Зубко Анастасія Олександрівна звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання житлового будинку предметом іпотеки.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 жовтня 2025 року позовну заяву було залишено без руху з підстав несплати позивачем судового збору у визначеному розмірі та надано строк на усунення недоліків. Так, суд попередньо визначив для позивача розмір судового збору 250 000,00 грн. або запропонував останньому визначити відповідну ціну позову, що відповідає ринковій вартості спірного майна на час подання позовної заяви до суду, та сплатити судовий збір у розмірі 1,5% ціни позову, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», але не менше 3 028,00 грн. та не більше 1 059 800,00 грн.

19 листопада 2025 року на адресу суду від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Стратегія» - адвоката Зубко Анастасії Олександрівни надійшло клопотання, як зареєстровано канцелярією суду 21 листопада 2025 року за Вх.№ 58899/25, про відстрочення Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Стратегія» сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви до ухвалення рішення у справі.

В обґрунтування поданого клопотання представник позивача зазначила, що відповідно до Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, вартість спірного будинку складає 12 411 852,54 грн., а тому судовий збір в розмірі 1,5% від цієї суми становить 186 177,78 грн. Відповідно до інформації з ресурсу Опендатабот в розділі «фінансові показники» станом на 2021 рік дохід ТОВ «ЮК «Стратегія» становить 0 грн., чистий прибуток становить «-1700 грн». Після початку повномасштабного вторгнення фінансова діяльність товариством не здійснюється. Відповідно до фінансової звітності товариства з ресурсу Опендатабот, вбачається, що у товариства відсутній дохід. Також зазначає, що у власності товариства перебуває одна земельна ділянка, розташована у м. Скадовськ, що наразі є тимчасово окупованою територією, а тому товариство не має змоги її продати.

Таким чином, на думку представника позивача, позивачем доведено існування обставин, які об`єктивно перешкоджають йому сплатити судовий збір у належному розмірі та порядку на момент подачі позову, а тому останній просить задовольнити клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі.

Суд, дослідивши подане клопотання та матеріали справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами 1 та 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване ст. 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Так, приписами ст. 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Нормами ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної. Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Kreuz v. Poland» від 19.06.2001, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» від 20.02.2014, пункт 111).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі», від 26 липня 2005 року).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року по справі №0940/2276/18 зробила висновок, що з аналізу ст. 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в ст. 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Разом із тим, Верховний Суд у постанові від 30 березня 2021 року у справі №338/158/19 зауважив, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану.

Відповідно до п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» передбачено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Всупереч наведеним правовим нормам та релевантній судовій практиці, представником позивача до клопотання про відстрочення сплати судового збору не додано будь-яких доказів на підтвердження важкого фінансового стану позивача, який перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо оплати судового збору.

Додані до клопотання копії фінансової звітності малого підприємства станом на 31 грудня 2021 року та роздруківка з сайту «Опендатабот» не є належним доказом важкого фінансового стану позивача станом на дату звернення з позовною заявою до суду та не є достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги ухвали від 20 жовтня 2025 року у встановлений судом строк не виконані.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки, позивач не усунув недоліки позовної заяви, то подану позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

При цьому суд роз`яснює, що згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суд вважає за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу, в зв`язку з не усуненням недоліків.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч. 5 ст. 185 ЦПК України).

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді (ч. 6 ст. 185 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 136, 185, 260 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Стратегія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання житлового будинку предметом іпотеки, - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, в загальному порядку, передбаченому законом.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА