Номер провадження 2/205/1772/26
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

05 січня 2026 року місто Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Дорошенко Г.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Дніпровська міська рада, про виділ 70/100 частин домоволодіння в натурі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Дніпровська міська рада, в якому просить суд виділити ОСОБА_1 на праві власності в натурі 70/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 та визначити порядок користування земельною ділянкою по одному з варіантів комплексної судової будівельної та земельно-технічної експертизи; припинити для ОСОБА_1 право спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025 року, цивільну справу №205/19523/25, провадження №2/205/1772/26, було розподілено головуючому судді Дорошенко Г.В. та передано судді канцелярією суду 24.12.2025 року.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за вказаним позовом, суддя дійшов висновку, що таку позовну заяву слід залишити без руху, оскільки її подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.3, ч.6 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом з позовною заявою; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. У позовній заяві можуть бути вказані інші відомості, необхідні для вирішення спору.

Із тексту позовної заяви вбачається, що домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому розташовано на неприватизованій земельній ділянці загальною площею 562 кв.м., яка виділена на підставі рішення виконкому Ленінської ради трудящих міста Дніпропетровська від 06.10.1953 року №2484.

З доданого до позовної заяви технічного паспорта, виготовленого станом на 01.11.2002 року КП «ДМБТІ» вбачається, що технічний паспорт містить штампи про самовільне будівництво, а тому рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно №78388904 від 14.04.2025 року відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки державним реєстратором встановлено факт реконструкції вказаного житлового будинку.

У матеріалах справи відсутні дані щодо дотримання позивачем визначеної чинним законодавством процедури прийняття в експлуатацію новоствореного нерухомого майна та порядку проведення державної реєстрації і оформлення права власності на нього, а тому правовий статус спірного домоволодіння є невизначений, що унеможливлює перевірки технічної допустимості його поділу.

Таким чином, технічна можливість такого виділу, відповідність будівельним та санітарним нормам, а також відсутність порушення прав інших співвласників не підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що суд не повинен заміняти органи, які зобов`язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови.

Суд звертає увагу, що питання введення реконструйованого об`єкта в експлуатації та оформлення права власності належать до компетенції органів місцевого самоврядування та органів державної реєстрації, а не суду. Суд не може підміняти собою органи влади, які відповідно до законодавства України уповноважені здійснювати реєстрацію права власності на нерухоме майно та введення його в експлуатацію.

Водночас згідно з ч.ч.1,3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Таким чином, позовна вимога про виділ частки домоволодіння в натурі у приватну власність є вимогою майнового характеру, що підлягає грошовій оцінці.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 30.03.2023 року у справі №591/3750/20.

Проте, в позовній заяві у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України ціна позову (вартість частки домоволодіння, що належить позивачеві та яку вона просить виділити в натурі у приватну власність зазначена без будь-якого обгрунтування належними документами), згідно з п.5 ч.3 ст.175, ч.5 ст.177 ЦПК України докази щодо вартості відповідних часток не зазначені та до позову не долучені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Пунктом 9 частини 1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, визначається дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Отже, у даному випадку судовий збір повинен бути сплачений, виходячи з дійсної вартості майна. Під дійсною вартістю, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (частина 4 пункту 6), розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано у цьому населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» належним доказом підтвердження вартості майна є звіт про оцінку майна (акт оцінки майна).

Разом з тим, 09 березня 2021 року набрав чинності наказ Фонду державного майна України від 12 січня 2021 року №24 «Про внесення змін до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24 лютого 2021 року за № 239/35861.

Позивач не позбавлений можливості скористатися для визначення оціночної вартості об`єкта нерухомості Єдиною базою даних звітів про оцінку (https://evaluation.spfu.gov.ua/), якою формується електронна довідка про його оціночну вартість (е-Довідка), яка є чинною впродовж 30 календарних днів.

Для визначення дійсної ціни позову позивачеві слід долучити до позовної заяви документи про оціночну вартість спірного майна на час звернення до суду та визначити ціну позову відповідно до пункту 9 частини 1 ст. 176 ЦПК України.

З урахуванням цього, відповідно до ставок судового збору, встановлених ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» позивач має сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру (про виділ частки домоволодіння в натурі) та двох вимог немайнового характеру (припинення права спільної часткової власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою).

Оскільки позивачем не надано доказів щодо дійсної вартості частки домоволодіння, що підлягає виділу, суд позбавлений можливості визначити загальний розмір судового збору, який підлягає сплаті позивачем.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Частиною 1 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.ст.175,177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

З огляду на зазначене, судді дійшов висновку про необхідність залишення без руху даної позовної заяви з наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст.175,177,185 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Дніпровська міська рада, про виділ 70/100 частин домоволодіння в натурі залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних вимог, заява буде вважатись не поданою та повернута.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Г.В. Дорошенко