Єдиний унікальний номер 341/2184/25
Номер провадження 2/341/226/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Островської Н. І.,

секретаря судових засідань Гомерди Г. М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, Бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс. 407, ) до ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), про стягнення боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и в

Представник позивача Кобзар П. Г. звернулась до суду з позовом про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 27620,0 гривень та судових витрат.

Ухвалою суду від 24.12.2025 прийнято позовну заяву та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження на 22.01.2026 , з викликом сторін.

06.01.2026 через «Електронний суд» від представника позивача Степаненка Д. В. надійшла заява, за якою позивач не підтримує позовних вимог внаслідок погашення боргу відповідачем після пред`явлення позову та відкриття провадження у справі. У зв`язку з цим, на підставі ч. 3 ст. 142 ЦПК України просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. Долучено до матеріалів справи довідку директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» щодо погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 в сумі 27620,0 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подано клопотання про розгляд справи без участі представника.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи. Поштове повідомлення отримав особисто 16.02.2026. Крім цього, відомості про дати та час судових засідань знаходяться у доступі на офіційному сайті Судової влади та сайті Галицького районного суду Івано-Франківської області.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заяви, суд вважає, що заява про стягнення судового збору підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Так, згідно з приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тоді як стаття 142 ЦПК України регулює питання розподілу судових витрат у випадку закриття провадження у справі.

У разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України).

Аналогічні приписи містяться і в частині третій статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Проте, суд звертає увагу на положення частини третьої ст. 142 ЦПК України, яка установлює, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Аналіз змісту відповідних положень статей 141 та 142 ЦПК України у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачив можливість відшкодування витрат позивача зі сплати судового збору за рахунок відповідача, якщо відповідач виконав позовні вимоги після пред`явлення позову до суду. У цьому випадку положення саме частини третьої статті 142 ЦПК України є спеціальними і підлягають застосуванню під час вирішення питання про розподіл судових витрат.

Зі змісту поданої до суду 06.01.2026 заяви про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору та довідки про відсутність заборгованості від 29.12.2025, суд встановив, що відповідач виконав заявлені у позові вимоги про стягнення коштів за кредитним договором, тобто після пред`явлення позову.

Таким чином, саме внаслідок виконання позовних вимог відповідачем надійшла відповідна заява про закриття провадження, яка, за своєю суттю, полягає у тому, що позивач відмовляється підтримувати позов через його фактичне задоволення відповідачем.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Якщо ж провадження у справі закривається у зв`язку з відмовою від позову до початку розгляду справи по суті суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Також, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат саме з відповідача, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що вимоги позивача про стягнення заборгованості виконані відповідачем у повному обсязі, позивач не підтримує позовних вимог, тобто позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Одночасно суд роз`яснює, що згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Водночас, частина 3 ст. 142 ЦПК України застосовується як підстава для відшкодування судових витрат лише в разі, коли позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16-ц (провадження № 61-12504св20).

З огляду на зазначене, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 255, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі за позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України -закрити.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, 01133) суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА