УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3066/25

12 січня 2026 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі судді Снітчук Р.М.

за участі секретаря Зберун К.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Костопіль заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвокатат Артерчук Лілії Володимирівни про стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Костопільського районного суду Рівненської області перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 15 грудня 2025 року за клопотанням представника позивача - адвоката Кухарчук А.Ю. зазанчену позовну заяву залишено без розгляду.

23 грудня 2025 року представник відповідача адвокат Артерчук Л.В. подала заяву про компенсацію здійснених відповідачем витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи. Просила стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 16000 грн. 00 коп.

Вказана заява мотивована тим, що дії позивача при зверненні із вказаним позовом до суду були необґрунтованими, позовна заява надійшла до суду 23.07.2025, а лише 15.12.2025 позивач визначився із заявою про залишення позову без розгляду. Судом призначалась справа на 26.08.2025, 22.09.2025, 04.11.2025, 03.12.2025 і кожного разу засідання не відбувалося через клопотання позивача про перенесення справи.

03.12.2025 позивачем подано три клопотання - про відкладення розгляду справи, про зупинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду, чим змусив суд відкласти розгляд справи для з`ясування позиції позивача у справі.

У підтвердження понесених відповідачем витрат надала розрахунок суми гонорару та квитанцію до прибуткового касового ордера № 58 від 03.12.2025.

30 грудня 2025 року від представника позивача ОСОБА_3 адвоката Кухарчук А.Ю. надійшли заперечення на заяву про стягнення судових витрат на правову допомогу, у якій вона просить відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про стягнення витрат на правову допомогу. Заперечення мотивовані тим, що при залишенні позову без розгляду сторона - відповідач може стягнути судові витрати, зокрема витрати на правову допомогу лише за умови, що вона доведе, що дії позивача були необґрунтованими або зловживанням процесуальними правами. Вказала, що представником відповідача не наведено обгрунтованого розрахунку понесених витрат, детального опису робіт, їх розмір не є співмірним витраченому часу та обсягу робіт.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 15.12.2025 позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням за клопотанням представника позивача залишено без розгялду.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Згідно п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8, ч. 9 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Так, із системного тлумачення положень ч. 5, ч. 6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Цивільно-процесуальний закон не розкриває змісту та ознак необґрунтованості дій позивача, натомість визначає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.01.2021 у справі №521/3011/18.

Так, у поданій заяві представник відповідача про компенсацію витрат на правову допомогу посилається на норми ЦПК України, але при цьому не вказує, які дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими в ході розгляду справи та в чому вони полягали, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

При цьому представник відповідача зазначає, що за надання професійної правової допомоги, що включає в себе вивчення та правовий аналіз поданих клієнтом документів у справі, збирання доказів, підготовка заяв по суті, процесуальних заяв та клопотань, представництво інтересів у суді відповідачем оплачено адвокату Артерчук Л.В. гонорар у сумі 12000 грн., та додаткових витрат у розмірі 4000 грн. за участь у судових засіданнях.

Разом із тим поняття "необґрунтованість дій позивача" не є тотожним таким поняттям як "зловживання правом", "неправомірність дій" або ж "встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача" (така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 01.12.2022 у справі 922/2017/17).

Окрім того, поняття "необґрунтовані дії позивача" не є тотожним поняттю "необґрунтований позов", адже законодавець свідомо визначив як підставу для компенсації саме дії позивача, які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору позов. Тобто предметом дослідження в даному випадку не може бути надання оцінки обґрунтованості позовних вимог, яка здійснюється судом при прийнятті рішення по суті спору.

Обов`язком сторін у цивільному процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17, від 24.03.2021 у справі №922/2157/20, від 21.01.2020 у справі №922/3422/18, від 26.04.2021 у справі №910/12099/17, від 19.04.2021 у справі №924/804/20, від 25.04.2024 у справі № 903/1079/23.

Реалізація позивачем права на звернення до суду із позовом у будь-якому випадку зачіпає та має вплив на права та інтереси особи, визначеної ним відповідачем. Отримавши звернений до себе позов, відповідач цілком логічно з метою ефективного захисту своїх прав змушений звертатися за професійною правничою допомогою адвоката, яка є оплачуваною працею, і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Наявність порушених, не визнаних або оспорених прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, та визначення осіб, якими такі права були порушені, встановлюється судом за наслідками розгляду справи по суті на підставі наданих сторонами доказів.

Суд зазначає, що подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду без викладення мотивів вчинення даної процесуальної дії, не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

За вказаних обставин та враховуючи те, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони виражені, що є єдиною підставою для компенсації витрат відповідача у справі за рахунок позивача у разі залишення позову без розгляду, а звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами і не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Артерчук Л.В. про стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 13, 133, 141, 142, п. 5 ч. 1 ст. 257, 260, 270 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Артерчук Лілії Володимирівни про стягнення з позивача компенсації здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

Повний текст ухвали складено 12 січня 2026 року.

Суддя: Снітчук Р.М.