У Х В А Л А

про направлення справи за підсудністю

21.01.2026 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кушнір Б.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ»звернулося до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Торської І.В.від 25.09.2025 дану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Франківського районного суду м. Львова.

З ухвали судді Шевченківського районного суду м. Львова Торської І.В.вбачається, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тому справу слід направити за підсудністю до Франківського районного суду м. Львова.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2025, головуючим суддею у справі визначено Кушнір Б.Б.

Дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до висновку, що дана цивільна справа помилково направлена Шевченківським районним судом м. Львова до Франківського районного суду м. Львова, з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Зі змісту ст. 28 ЦПК України вбачається, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Верховний Суд у постанові від 14.08.2024 у справі №607/5535/22 роз`яснив, що під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, що підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд, уповноважений на її розгляд.

Згідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби отриманої судом 19.01.2026, встановлено, відповідач ОСОБА_1 29.07.2025 знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з припиненням права користування.

Згідно відповіді з Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України №6.2-875/6-26 від 19.01.2026, отриманої судом 19.01.2026, встановлено, що наявними даними ДМС місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , знято 29.07.2025 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас за результатами отриманої судом відповіді №2202114 від 02.01.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є власником майна за адресою: АДРЕСА_2 , що належить до території Франківського району м. Львова.

Отже, з огляду на зазначене, вважаю, що матеріали зазначеної цивільної справи було помилково направлено до Франківського районного суду м.Львова.

Частиною 9 ст. 187 ЦПК України визначено, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

На підставі вищевикладеного та зважаючи те, що місцезнаходження майна відповідача знаходиться на території м. Нововолинськ Волинської області - за адресою: АДРЕСА_2 , тому приходжу до висновку, що матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають направленню для розгляду за підсудністю до Нововолинського міського суду Волинської області, як помилково направлені до Франківського районного суду м.Львова.

Разом з тим, враховуючи, що дана справа направлена Шевченківським районним судом м. Львова до Франківського районного суду м.Львова з порушенням правил, встановлених ст. 31 ЦПК України, перенаправлення справи за належною підсудністю не може вважатися спором про підсудність.

За нормами ч.3 ст.31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 30, 31,32, 187, 260, 261, 353 ЦПК України,

постановив:

Матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направити для розгляду за підсудністю до Нововолинського міського суду Волинської області.

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи з одного суду до іншого, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складанні повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Кушнір Б.Б.