Справа № 515/1621/25
Провадження № 2/515/168/26
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Олійника К. І.,

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2025 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до Татарбунарського районного суду із позовом до Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якому просили суд визнати за ними право власності по частини житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

На обґрунтування своїх позовних вимог вказували про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Вони та спадкодавець не є родичами, які б могли спадкувати за будь-якою з черг спадкування за законом.

За життя, а саме - 11.12.2024 р спадкодавець зробила заповіт, відповідно до якого, все майно, що належало йому на день смерті, він заповів позивачам.

Приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_5 з підстав відсутності правовстановлюючого документу на успадковане майно та відповідної реєстрації права власності.

За таких підстав позивачі вимушені звернутися до суду.

Рух справи

Ухвалою Татарбунарського районного суду від 15 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Витребувано від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. засвідчену копію спадкової справи щодо майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Татарбунарського районного суду від 09 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Аргументи, доводи, клопотання учасників справи

Представник позивачів адвокат Давиденко К. В., до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за їх відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області просив провести розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24.03.2025 року, виданого виконавчим комітетом Татарбунарської міської радою, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

За життя ОСОБА_5 11 грудня 2024 року склав заповіт, за умовами якого на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усе майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право, він заповідав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у рівних частках (а.с.8).

22 вересня 2025 року постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П., заявникам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок розташованого в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ та відповідної реєстрації права власності (а.с.10).

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 1 за 2021 - 2025 роки по с. Рибальське, виданої Дивізійською сільською радою 30 вересня 2025 року за вих. № 1239/02-28/25/810 вбачається, що ОСОБА_5 є власником домогосподарства на АДРЕСА_1 (а.с. 17-18).

За даними технічного паспорту та довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , збудований 1940 роках. Цільове призначення земельної ділянки, на якій розташований будинок - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.12 зворот -16, 19-20).

Згідно з копією спадкової справи № 30/2025 щодо майна померлого ОСОБА_5 , заведеної 16 квітня 2025 року приватним нотаріуса Білгород-Дністровського нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , інші спадкоємці відсутні (а.с.36-55).

Мотивувальна частина

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно суду необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних та житлово-комунального господарства, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 червня 2011 року № 91, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

При цьому документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, громадські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року), не подається виходячи з положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності.

Таким чином, індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 20 жовтня 2020 року у справі № 201/7012/18 (провадження № 61-8387св19).

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13, та з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 559/375/16-ц (провадження № 61-31049св18) та від 05 червня 2024 року у справі № 678/1418/17 (провадження № 61-16687св23).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року

у справі № 201/7012/18 за позовом фізичної особи до територіальної громади

м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (справа у подібних правовідносинах), колегія суддів касаційного суду зазначила, що: «…індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації…».

Встановивши, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 збудований у 1940 роках, на земельній ділянці з відповідним цільовим призначенням, ОСОБА_5 , згідно записів у погосподарській книзі, є власником домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , врахувавши наданий представником позивачів технічний паспорт на спірний житловий будинок, суд дійшов висновку, що за життя спадкодавець набув право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який не є самочинним будівництвом, а позивачі, які звернулися у передбачений законом строк до нотаріальної контори, мають право на його успадкування.

Висновки за результатами розгляду справи

Під час розгляду справи судом вставнолені обставини належності спадкодавцю спірного домоволодіння, факт його успадкування позивачами та відсутність інших спадкоємців.

Щодо судових витрат

Виходячи із положень статей 133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша статті 141 ЦПК України).

Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачів, то з Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на користь позивачів підлягає стягненню по 1 211,20 грн кожному судового збору за подання позовної заяви до суду.

Разом з тим, позивач просить не відшкодовувати понесені витрати.

Керуючись ст.ст. 76-82, 133, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорту, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорту, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Дивізійська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, місцезнаходження: 68150, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с.Дивізія, вул. Миру, 100 ().

Суддя К. І. Олійник