Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/2009/25

Провадження № 2/439/151/26

13 січня 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалив таке рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_1 , в яких просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Українські фінансові операції» заборгованість за договором позики за номером: 4732685 від 13 червня 2024 року в розмірі 85 187 (вісімдесят п`ять тисяч сто вісімдесят сім) гривень 59 копійок та інфляційні втрати.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що 13 червня 2024 року між ОСОБА_1 як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» як позикодавцем було укладено договір позики за № 4732685, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позики кредитор виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень на умовах, передбачених Договором. Проте відповідач, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надав своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.

14 червня 2024 року між ОСОБА_1 , як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» як позикодавцем було укладено додатковий договір до договору за № 4732685, на додаткові кошти в сумі 4000 гривень.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позики кредитор виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу грошові кошти в загальній сумі 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень.

Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором позики за № 4732685 від 13 червня 2024 року за договором факторингу від 27 лютого 2025 року № 27/02/2025 перейшло від ТзОВ «Лінеура Україна» до ТзОВ «Українські фінансові операції».

Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за договором позичальник належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 07 червня 2026 року утворилася заборгованість у розмірі 85 187 (вісімдесят п`ять тисяч сто вісімдесят сім) гривень 59 копійок, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 13999,99 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 50187,61 грн. та 20999,985 грн. відсотки нараховані Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції».

Відтак, позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором за № 4732685 від 13 червня 2024 року, інфляційні втрати та судові витрати по справі.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

10 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, просить позовні вимоги задовільни.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що 13 червня 2024 року між ОСОБА_1 , як позичальником та ТзОВ «Лінеура Україна» як позикодавцем було укладено договір споживчого кредитування за № 4732685, відповідно до п. 1.2. сума кредиту складає 10000 грн; згідно із п. 1.3 строк кредиту 360 днів: з 13.06.2024 року по 08.06.2025 року; з нарахуванням процентів в розмірі 1,5 % у день. Крім того, 14 червня 2024 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Лінеура Україна», було підписано додаткову угоду, відповідно до якої сума за кредитним договором № 4732685 було збільшено до 14 000 (чотирнадцять) тисяч гривень, умови надання кредитних коштів не змінились, що підтверджується наданою суду на дослідження копією договору від 13 червня 2024 року да додаткової угоди від 14 червня 2024 року.

Право грошової вимоги за договором позики за номером: № 4732685 року за договором факторингу від 27 лютого 2025 року № 27/02/2025 перейшло від ТзОВ «Лінеура Україна» до ТзОВ «Українські фінансові операції».

Окрім цього, позивачем надано суду на дослідження розрахунки заборгованості за договором позики за номером: 4732685, відповідно до розрахунку заборгованості проведеної ТзОВ «Лінеура Україна» станом на 27 лютого 2025 року, заборгованість ОСОБА_1 складала з тіла кредиту 14 000 грн. та нарахованих процентів первісним кредитором - 50187,61 грн.

Також надано на дослідження розрахунки заборгованості за договором позики за номером: 4732685, розрахунок заборгованості було проведено ТзОВ «Українські фінансові операції», оскільки строк дії кредитного договору не закінчився. Станом на 07 червня 2025 року, заборгованість ОСОБА_1 з нарахованих процентів 21 000 гривень.

Мотиви суду.

Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами.

За нормативними правилами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Виходячи зі змісту статтей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Разом із цим, нормою статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Нормою частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України акцентовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Імперативними приписами частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Нормативними положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже як встановлено судом, що між ОСОБА_1 як позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» як позикодавцем було укладено кредитний договір, з додаткової угодою за номером: 4732685 від 13 червня 2024 року. Предметом договору визначено кредитування ОСОБА_1 у загальному розмірі 14 000 ( гривень), на строк 360 днів з відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 1,5 % за день на умовах, визначених договором, зокрема строковості, зворотності та оплатності.

Проте позичальник: ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконав та допустив заборгованість за договором кредиту за номером: 4732685 від 13 червня 2024 року, яка згідно наданого суду розрахунку заборгованості складає в загальній сумі 85 187 (вісімдесят п`ять тисяч сто вісімдесят сім) гривень 59 копійок.

Водночас, 27 лютого 2025 року право грошової вимоги за грошовими зобов`язаннями, а саме: за кредитним договором за номером: 4732685 від 13 червня 2024 року перейшло до ТзОВ «Українські фінансові операції».

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» є належним стягувачем за досліджуваними грошовими зобов`язаннями, відповідно до договору факторингу від 27 лютого 2025 року № 27/02/2025.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», у частині стягнення заборгованості за кредитним договором 4732685 від 13 червня 2024 року за тілом кредиту та процентами за користування ним в загальній сумі 85 187 (вісімдесят п`ять тисяч сто вісімдесят сім) гривень 59 копійок, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Щодо нарахування інфляційного збільшення за користування грошовими коштами на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У своєму позові ТзОВ «Українські фінансові операції» також просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь інфляційне збільшення - та 3 % річних, обрахунок яких позивачем не проведено.

Нарахування інфляційного збільшення та три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення з 23.02.2022 року не відповідає вимогам п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно із яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦПК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)

Отже вимоги ТзОВ «Українські фінансові операції» щодо стягнення з ОСОБА_1 , інфляційних витрат та 3 % річних не підлягають до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Судом встановлено, що позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві)гривні 40 копійок (а.с. 1).

Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ціна позову становила 85 187 (вісімдесят п`ять тисяч сто вісімдесят сім) гривень 59 копійок. Судом задоволено позовні вимоги у розмірі 85 187 (вісімдесят п`ять тисяч сто вісімдесят сім) гривень 59 копійок.

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача: ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві)гривні 40 копійок, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

Щодо розподілу судових витрат на професійну юридичну допомогу.

Доказами у справі встановлено, що 01 серпня 2024 року між ТзОВ «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідух Є.О. укладено договір про надання юридичних послуг за номером: 01/08/2024-А. Предметом договору визначено, що виконавець приймає доручення замовника та бере на себе зобов`язання надати юридичні послуги, а замовник зобов`язується оплатити надані послуги з надання юридичних послуг відповідно акту прийому передачі виконаних робіт.

Адвокатом: Дідух Є.О. надано належним чином та у повному обсязі Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» юридичні послуги в цивільній справі запозовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну юридичну допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі: Закон за № 5076-VI) договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону за № 5076-VI встановлено, що представництвом є вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

За змістом статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на юридичну допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на юридичну допомогу адвоката, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу юридичну допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на юридичну допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічну правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у судовому рішенні від 19 лютого 2020 року (єдиний унікальний номер справи: 755/9215/15-ц).

Суд, дослідивши надані суду докази витрат на професійну юридичну допомогу, приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Із доказів у справі, зокрема договору про надання юридичних послуг за номером: 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 вбачається, що сторони узгодили між собою регулювання ціни згідно акту №4732685 від 18 вересня 2025 року, відповідно до видів виконаних адвокатом робіт.

Повно, всебічно встановивши обставини справи, здійснивши оцінку доказів з точки зору дійсності, допустимості, достатності та належності, виходячи із внутрішнього переконання, суд приходить до думки, що надані послуги професійної правничої допомоги представником позивача: адвокатом Дідух Євгеном Олександровичем та витрати, які були понесені позивачем: Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» за надання таких послуг, належать до судових витрат, які у своїй сукупності відповідають критеріям дійсності, необхідності, розумності їх розміру, з урахуванням складності справи.

Суд вважає, що фактично понесені судові витрати відповідачем за надану професійну юридичну допомогу у досліджуваній цивільній справі становлять: 10 000 гривень.

За таких обставин, врахувавши розмір пропорційно задоволених позовних вимог, суд вважає, що доцільно відшкодувати позивачу: Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» витрати на професійну юридичну допомогу у зв`язку із розглядом досліджуваного цивільного провадження за рахунок відповідача: ОСОБА_1 у розмірі 10 000(десять тисяч) гривень 00 копійок.

На підставі статей 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за договором позики за № 4732685 від 13 червня 2024 року в розмірі 85 187 (вісімдесят п`ять тисяч сто вісімдесят сім) гривень 59 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві)гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» витрати на професійну юридичну допомогу в розмірі 10 000(десять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийнятті постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Набережно-Корчуватська, 27, пр. 2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 .

Суддя Б.М. Петейчук