Справа № 350/1909/25
Номер провадження 2/350/247/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді Сокирко Л.М., секретаря судових засідань Видойник І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області у порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коцулим Оксани Володимирівни про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У провадженні Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. До початку судового засідання від представника відповідача адвоката Коцулим О.В. на адресу суду надійшла заява про зупинення розгляду справи у зв`язку із перебуванням відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України та проходженням військової служби за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . Представник позивача в судове засідання не прибув, одночасно із поданням позовної заяви просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача.

Ознайомившись із заявою та долученими до неї документами, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до паступних висновків.

Пунктом 2 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Із долученої представником відповідача до заяви про зупинення провадження у справі довідки ТВО командира військової частини НОМЕР_1 убачається, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації (призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 5 червня 2024 року) у військовій частині НОМЕР_1 з 17 січня 2026 року по теперішній час.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 (провадження № 14-74цс25), відступивши, зокрема, від висновків Верховного Суду щодо застосування положень пункту 2 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України, сформульованих у постановах колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 (провадження № 61-9218св22), від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 (провадження № 61-7918св22), від 13 березня 2025 року у справі № 557/1226/23 (провадження № 61-2354св24), зазначила, що: «79. З моменту оголошення загальної мобілізації та введення воєнного стану Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування переводяться в спеціальний правовий режим функціонування в цілому. Це виключає необхідність у додатковому з`ясуванні питання щодо переведення певної військової частини «на воєнний стан». Юридичний статус з`єднань, військових частин, підрозділів та інших складових структури ЗC України та інших військових формувань, що функціонують в умовах воєнного стану, не залежить від місця їх дислокації чи характеру виконуваних ними завдань, як-то перебування в районі воєнних (бойових) дій та участь в них.

80. Водночас приписи пункту 2 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України не пов`язують можливість застосування цієї норми права з умовою перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, -військовослужбовця у військовій частині, що залучена до ведення безпосередніх бойових дій. До того ж військовослужбовець упродовж особливого періоду може в будь-який момент бути відрядженим до військової частини, задіяної до таких дій (підпункт 4-1 пункту 251 розділу XIV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008). Сучасні форми та способи ведення війни, виконання бойових завдань вимагають участі у бойових діях та захисті суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України не тільки по умовній лінії фронту.

81. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України та аналогічних процесуальних норм.

82. Упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації для застосування судом пункту 2 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України суд має отримати докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на військовій службі.

96. За нинішньої редакції пункту 2 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України в суду є обов`язок, а не право зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

97. Тож норма пункту 2 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України, яка встановлює обов`язок суду зупинити провадження, є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (стаття 65 Конституції України) об`єктивно позбавлені можливості брати активну участь у судовому процесі, захищати свої права, свободи та інтереси.

98. За таких умов розсуд суду є доволі обмеженим у тому, щоб не застосовувати таке обов`язкове зупинення провадження у судовій справі.

101. Принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства (статті 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України) надають учасникам справи право вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами.

103. Тобто ключовим під час вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України є саме воля військовослужбовця як сторони чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

117. Отже, під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 Господарського процесуального України та в пункті 5 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України, судам потрібно виходити з такого:

1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;

2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;

3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні».

Враховуючи зазначену вище правову позицію Великої Палати Верховного Суду, факт проходження відповідачем військової служби в період дії воєнного стану, який є об`єктивною обставиною, що перешкоджає його участі у розгляді справи, і відсутність беззастережної волі військовослужбовця щодо продовження розгляду справи, суд уважає, що клопотання про зупинення провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 251 Цивільного процесуальрного кодексу України підлягає задоволенню.

Керуючись пунктом 2 частини першої статті 251, статтею 260 Цивільного процесуального кодексу,

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коцулим Оксани Володимирівни про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Зупинити провадження у справі № 350/1909/25 (провадження № 2/350/247/2026) позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан чи скасування воєнного стану або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зобов`язати відповідача повідомити суд про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Сокирко Л.М.