Справа № 165/3633/25
Провадження № 2/165/234/26
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Рибас А.В.

за участю секретаря судового засідання Попіки Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Нововолинського міського суду Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 22 грудня 2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір № 401786-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний сторонами у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 22 грудня 2021 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 401786-КС-003 про надання кредиту, яку в той же день остання прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 401786-КС-003 про надання кредиту на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-8313, на номер телефону, що зазначений останньою у своїй анкеті в особистому кабінеті, який нею введено/відправлено. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 6 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами про надання споживчих кредитів. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,42117332 процентів за кожен день користування кредитом. Також сторони погоджено графік платежів, відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав, та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 6 000 грн., шляхом їх перерахування на банківську картку позичальника. 22.01.2022 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до договору № 401786-КС-003 про надання кредиту, відповідно до умов якої позивач надав відповідачу додатково кредит в сумі 7 000 грн. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, станом на 04 вересня 2025 року утворилась заборгованість за договором № 401786-КС-003 про надання кредиту в розмірі 32 944,43 грн., що складається з: 10 944,23 грн. прострочених платежів по тілу кредиту; 21 775,60 грн. прострочених платежів по процентах; 224,60 грн. прострочених платежів за комісією.

З огляду на вищевикладене, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором № 401786-КС-003 від 22 грудня 2021 року в загальному розмірі 32 944,43 грн. та понесені судові витрати у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 10.10.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в пунктах 6, 7 прохальної частини позовної заяви просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 правом подати відзив не скористалася, в судове засідання не з`явилася. Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою, судовий виклик за зареєстрованим місцем проживання не вручений через відсутність адресата.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі № 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.

Враховуючи згоду позивача, керуючись статтею 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) 26.01.2026 року.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.12.2021 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 401786-КС-003 про надання кредиту (а.с. 25-26).

22.12.2021 року ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 401786-КС-003 про надання кредиту (а.с. 27-28).

22 грудня 2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір № 401786-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний сторонами договір у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 23-24).

Відповідно до п. 1 договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а ОСОБА_1 , в свою чергу, зобов`язано повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та договором про надання кредиту (а.с. 23).

Відповідно до умов договору строк кредиту 8 тижнів, процентна ставка в день 1,42117332 фіксована, комісія за надання кредиту 900,00 грн., загальний розмір наданого кредиту 6 000,00 грн., термін дії договору до 16.02.2022 року (а.с. 22).

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн., шляхом перерахування їх на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується квитанцією № 474149639 від 22.12.2021 року (а.с. 40) та надісланою на виконання ухвали суду про витребування доказів інформацією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 27.11.2025 року № 20.1.0.0.0/7-251126/51758-БТ (а.с. 89-91).

Відповідно до наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформації, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . Відповідно до наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виписки по рахунку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) за період з 22.12.2021 року по 09.07.2022 року, 22.12.2021 року на вказану карту надійшло 6 000,00 грн.

Сторонами у пункті 3 договору погоджено графік платежів, відповідно до якого визначено розмір та дату внесення відповідачем коштів на погашення заборгованості (а.с. 23).

22.01.2022 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до договору № 401786-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 додаткової угоди кредитодавець та позивачьник підтверджують, що станом на 22.01.2022 року сума неповернутого позичальником кредиту, отриманого відповідно до договору № 401786-КС-003 про надання кредиту від 22 грудня 2021 року, становить 3 944,22 грн. Пунктом 2 додаткової угоди визначено, що кредитодавець та позичальник домовилися, що після укладення додаткової угоди:

2.1 Кредит збільшується на 7 000,00 грн. та кредитодавець, на умовах викладених у договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути кредит збільшений на 7 000,00 грн. у строки та на умовах, викладених у договорі.

2.2. Після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого (відповідно до догоовру та додаткової угоди) та неповернутого позичальником кредиту складатиме 10 944,23 грн.

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за додатковою угодою виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн., шляхом перерахування їх на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується квитанцією № 485915672 від 22.01.2022 року (а.с. 41) та надісланою на виконання ухвали суду про витребування доказів інформацією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 27.11.2025 року № 20.1.0.0.0/7-251126/51758-БТ (а.с. 89-91).

Відповідно до наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформації, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . Відповідно до наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виписки по рахунку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) за період з 22.12.2021 року по 09.07.2022 року, 22.01.2022 року на вказану карту надійшло 7 000,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 401786-КС-003 ОСОБА_1 здійснила часткову оплату на загальну суму 10 764,20 грн. Станом на 04.09.2025 року заборгованість становить 32 944,43 грн., що складається з: 10 944,23 грн. прострочених платежів по тілу кредиту; 21 775,60 грн. прострочених платежів по процентах; 224,60 грн. прострочених платежів за комісією (а.с. 12-19).

При цьому, наданий позивачем розрахунок заборгованості не був спростований відповідачем в установленому законом порядку, а тому вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

У силу ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 зазначено: «Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 «Про електронну комерцію»).

У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Тому укладення договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджений факт укладання 22.12.2021 року відповідачем з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-8313 договору № 4401786-КС-003 про надання кредиту та 22.01.2022 року додаткової угоди до договору № 4401786-КС-003 про надання кредиту від 22.12.2021 року з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-0941.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 5, ч. 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Надані стороною позивача електронні докази (електронні примірники пропозиції укласти договір (оферта) про надання кредиту, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання договору про надання кредиту, договору, паспорту споживчого кредиту та додаткової угоди до договору про надання кредиту) в паперовій формі суд визнає належними та допустимими.

Підписавши 22.12.2021 року договір про надання кредиту, ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит, проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту в порядку, передбаченому цим договором.

Як встановлено, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання перед відповідачем за вказаним договором та додатковою угодою виконало та надало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 13 000,00 гривень. Проте, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за договором та додатковою угодою щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, комісії за надання кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку наразі остання повинна сплатити на користь позивача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача за договором про надання кредиту та додатковою угодою підтверджені належними та допустимими доказами, тому вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором № 401786-КС-003 про надання кредиту в розмірі 32 944,43 грн.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 247, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст. ст. 512, 514, 526, 530, 610, 611, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором № 401786-КС-003 про надання кредиту від 22.12.2021 року в розмірі 32 944 (тридцять дві тисячі дев`ятсот сорок чотири) гривні 43 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» витрати на оплату судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», , адреса: бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, місто Київ, 01133.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 26.01.2026 року.

Головуючий суддя Алла РИБАС