Справа № 2-444/12
Провадження № 6/369/37/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

за участю секретаря Іларіонова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Василенко (Безпалюк) Наталії Володимирівни про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення у справі № 2-444/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про поділ майна, набутого під час шлюбу, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Василенко (Безпалюк) Наталія Володимирівна звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення у справі № 2-444/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про поділ майна, набутого під час шлюбу, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 липня 2014 року, у справі № 2-444/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», про поділ майна, набутого під час шлюбу, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя було, поруч з іншим, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину виконаних боргових зобов`язань перед АТ «Банк Фінанси та Кредит» в сумі 429 539 грн.

Для виконання вказаного рішення суду, що набрало законної сили, 09 жовтня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист зі строком пред`явлення до виконання до 16 липня 2015 року.

21 жовтня 2014 року ОСОБА_1 , як стягувачем за виконавчим документом, було подано вказаний виконавчий лист для примусового виконання до Відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції головного управління юстиції у Київській області, що підтверджується відміткою на цьому виконавчому листі.

З листа Ірпінського відділу державної виконавчої служби в Бучанському районі Київської області №6324 від 15 березня 2023 року, заявнику стало відомо, що згаданий виконавчий документ з невідомих причин взагалі не перебуває на примусовому виконанні.

Така ситуація, на думку заявника, вказує на те, що виконавчий лист, виданий 09 жовтня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 2-444/12, за яким він є стягувачем, було втрачено.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2023 року задоволено заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2023 року скасовано та ухвалено у вказаній справі нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його виконання залишено без задоволення.

З листа Ірпінського відділу державної виконавчої служби в Бучанському районі Київської області від 22 листопада 2023 року, заявнику стало відомо, що виконавчий лист № 2-444/12 надходив для виконання 21 жовтня 2014 року, проте був повернутий стягувачу без виконання.

На підставі викладеного, оскільки заявник, як стягувач, звернувся до органу примусового виконання з виконавчим листом у належні строки та добросовісно розраховував на його виконання, проте вказаний виконавчий документ було втрачено за невідомих для стягувача причин і не з його вини, існують всі підстави як для видачі стягувачу його дублікату, так і для поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання.

У зв`язку із викладеним, представник заявника просить суд:

-Видати ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа, виданого 09.10.2014 Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 2-444/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», про поділ майна, набутого під час шлюбу, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини виконаних боргових зобов`язань перед АТ «Банк Фінанси та Кредит» в сумі 429 539,00 грн.;

-Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення до виконання дублікату виконавчого листа, виданого 09.10.2014 Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 2-444/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», про поділ майна, набутого під час шлюбу, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини виконаних боргових зобов`язань перед АТ «Банк Фінанси та Кредит» в сумі 429 539,00 грн.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 липня 2014 року, у справі № 2-444/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», про поділ майна, набутого під час шлюбу, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя було, поруч з іншим, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину виконаних боргових зобов`язань перед АТ «Банк Фінанси та Кредит» в сумі 429 539 грн.

Для виконання вказаного рішення суду, що набрало законної сили, 09 жовтня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист зі строком пред`явлення до виконання до 16 липня 2015 року, що підтверджується наданою суду його копією.

21 жовтня 2014 року ОСОБА_1 , як стягувачем за виконавчим документом, було подано вказаний виконавчий лист для примусового виконання до Відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції головного управління юстиції у Київській області, що підтверджується відміткою на виконавчому листі від 09 жовтня 2014 року.

Відповідно до листа Ірпінського відділу державної виконавчої служби в Бучанському районі Київської області від 22 листопада 2023 року вбачається, що до відділу ДВС у Бучанському районі Київської області Ірпінського міського управління юстиції 21 жовтня 2014 року надійшов на виконання виконавчий лист № 2-444/12 по стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 429 539 грн., зареєстровано в книзі реєстрації виконавчих проваджень за № 61626. У зв`язку із відсутністю грошових коштів та майна на яке може бути звернено стягнення, вищевказаний виконавчий лист був повернутий стягувачу без виконання, самі матеріали виконавчого провадження знищені у зв`язку з закінченням строку зберігання. Доказів отримання стягувачем поверненого виконавчого листа у відділі немає.

Крім того, повідомили, що станом на момент звернення згідно даних, що містяться в автоматизованій системі виконавчих проваджень на виконанні у Відділі виконавчий документ щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у сумі 429 539 грн. не перебуває.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (ст. 129 Конституції України).

Із наведеними конституційними положеннями кореспондується ч. 1 ст. 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

У частинах 1, 3 ст. 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 липня 2014 року, у справі № 2-444/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», про поділ майна, набутого під час шлюбу, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя було, поруч з іншим, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину виконаних боргових зобов`язань перед АТ «Банк Фінанси та Кредит» в сумі 429 539 грн.

Для виконання вказаного рішення суду, що набрало законної сили, 09 жовтня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист зі строком пред`явлення до виконання до 16 липня 2015 року.

21 жовтня 2014 року ОСОБА_1 , як стягувачем за виконавчим документом, було подано вказаний виконавчий лист для примусового виконання до Відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції головного управління юстиції у Київській області, що підтверджується відміткою на виконавчому листі від 09 жовтня 2014 року.

Крім того, відповідно до листа Ірпінського ВДВС в Бучанському районі Київської області від 22 листопада 2023 року вбачається, що до відділу 21 жовтня 2014 року надійшов на виконання виконавчий лист № 2-444/12 по стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 429 539 грн., та його зареєстровано в книзі реєстрації виконавчих проваджень за № 61626. У зв`язку із відсутністю грошових коштів та майна на яке може бути звернено стягнення, вищевказаний виконавчий лист був повернутий стягувачу без виконання, самі матеріали виконавчого провадження знищені у зв`язку з закінченням строку зберігання. Доказів отримання стягувачем поверненого виконавчого листа у відділі немає.

На час ухвалення рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 квітня 2014 року, діяв Закон України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», у статті 22 якого було передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (частини 1, 2, п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону № 1404-VIII).

У пп. 17.4 п. 17 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пп. 17.4 п. 17 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст. 120 ЦПК України.

Згідно зі ст. 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Метою ст. 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Причини пропуску вказаного процесуального строку можуть залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Положеннями ЦПК України передбачена можливість видачі у справі лише одного виконавчого листа та його дублікат може бути виданий судом лише у випадку втрати оригіналу, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа вирішальним є встановлення обставин втрати оригіналу виконавчого листа.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Підставою для видачі дублікату є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа. Водночас, заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) сформульовано правовий висновок щодо можливості відмови у видачі дубліката виконавчого листа з огляду на відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання: приписи підпункту 19.4 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» ГПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ «Перехідні положення» ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», частини першої статті 433 ЦПК України, частини першої статті 329 ГПК України. Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання заяву стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа може бути задоволено у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З листа Ірпінського ВДВС в Бучанському районі Київської області від 22 листопада 2023 року вбачається, що виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, водночас, дату повернення виконавчого документу не зазначено.

Відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ч. 5 ст. 37 Закону № 1404-VIII, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною 5 ст. 12 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

У постанові від 19 квітня 2021 року у справі №2-1316/285/11 (провадження №61-34св21) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №2-6471/06 (провадження №61-11034св19), від 03 лютого 2021 року у справі №643/20898/13-ц (провадження №61-17590св20), від 20 травня 2022 року у справі №1005/7133/2012 (провадження №61-21381св21) та від 19 липня 2022 року у справі №750/13088/14 (провадження №61-2110св22).

Таким чином, питання видачі дублікату виконавчого листа є похідним від вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення, ОСОБА_1 зазначив, що він, як стягувач, звернувся до органу примусового виконання з виконавчим листом у належні строки та добросовісно розраховував на його виконання, проте вказаний виконавчий документ було втрачено за невідомих для стягувача причин і не з його вини, а тому існують всі підстави як для видачі стягувачу його дублікату, так і для поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання.

Як встановлено судом з матеріалів справи та доданих до заяви доказів, виконавчий лист № 2-444/12 від 09 жовтня 2014 року із строком пред`явлення його до виконання до 16 липня 2015 року, було пред`явлено до виконання 21 жовтня 2014 року, що підтверджується листом Ірпінського ВДВС в Бучанському районі Київської області від 22 листопада 2023 року. Тобто, з 21 жовтня 2014 року строк пред`явлення виконавчого листа № 2-444/12 до виконання перервався.

В подальшому, виконавчий документ було повернуто стягувачу у зв`язку із неможливістю його виконання, що також підтверджується листом Ірпінського ВДВС в Бучанському районі Київської області від 22 листопада 2023 року. Водночас, у вказаному листі не міститься інформації, коли виконавчий було повернуто стягувачу.

Зважаючи на те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а відомостей про те, коли виконавчий документ було повернуто матеріали заяви не містять, суд позбавлений можливості встановити чи поновлювався строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання та відповідно чи був пропущений строк, який стягувач просить поновити.

За правилом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, дослідивши матеріали поданої заяви та додані до неї докази, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення у справі № 2-444/12.

Керуючись ст. ст. 76, 78, 81, 120, 127, 247, 258-260, 263, 273, 354, 355, 431, 433 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Василенко (Безпалюк) Наталії Володимирівни про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення у справі № 2-444/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про поділ майна, набутого під час шлюбу, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА