Справа № 359/5522/23
Провадження № 8/359/4/2026
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Бокей А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2024 року у справі № 359/5522/23 за ново-виявленими або виключними обставинами у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітістейтсервіс» до ОСОБА_2 , третя особа : Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щасливе ЛУ-14» про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Олійник В.Б. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою про перегляд рішення у справі № 359/5522/23 за нововиявленими або виключними обставинами, яким просив : скасувати рішення від 22 лютого 2024 року постановлене у справі № 359/5522/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітістейтсервіс» (далі по тексту ТОВ «Сітістейтсервіс») до ОСОБА_2 , третя особа : Об`єднання співвласників багатоквартир-ного будинку «Щасливе ЛУ-14» (далі по тексту ОСББ «Щасливе ЛУ-14») про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг; в порядку повороту виконання судового рішення, стягнути з ТОВ «Сітістейтсервіс» на користь ОСОБА_2 сплачену заборгованість в розмірі 40 563, 14 грн., суму інфляції за час прострочення платежів в розмірі 2 110, 76 грн., 3% річних від прострочених сум в розмірі 1 453, 88 грн., а також 2 167, 06 грн. судового збору; здійснити перерозподіл судових витрат, які стягнути з ТОВ «Сітістейтсервіс» на користь ОСОБА_2 .

Вимоги обгрунтовано тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2024 року, постановленого у цивільній справі № 359/5522/23, вимоги ТОВ «Сітістейтсервіс» було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь товариства : заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 40563, 14 грн., суму інфляції за час прострочення платежів в розмірі 2110, 76 грн., три відсотки річних від прострочених сум в розмірі 1453, 88 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2167, 06 грн.. Відповідач не погодилась з даним судовим рішенням та оскаржила його до Київського апеляційного суду. Так, постановою Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2024 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Як на підставу для перегляду за нововиявленими обставинами вищевказаного судового рішення представник відповідача Олійник В.Б. посилається на те, що рішенням Господарського суду Київської області від 18 березня 2025 року у справі за № 911/1526/24, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09 вересня 2025 року, було визнано розірваним з 01 грудня 2019 року договір про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС, укладений 25 липня 2011 року між ОСББ «Щасливе-ЛУ 14», ТОВ «Сіті-Стейт» та ТОВ «Сітістейтсервіс». У вказаних судових рішеннях також встановлено, що ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» надавало житлово-комунальні послуги мешканцям багатоквартирного будинку за адресою : АДРЕСА_1 , зокрема ОСОБА_2 .. Ці обставини мають істотне значення для правильного вирішення спору. Вони не були відомі відповідачу під час розгляду цивільної справи за № 359/5522/23.

Крім того, згідно ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Таким чином, договір № КП/14-6 від 01 квітня 2014 року, який укладено між ТОВ «Сітістейтсервіс» та ОСОБА_2 є припиненим в односторонньому порядку на підставі норми закону. У зв`язку з вказаним дані обставини представник ОСОБА_1 вважає нововиявленими в розумінні п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, та просить задовольнити його заяву.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 12 год. 20 хв. 06 листопада 2025 року. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

04 листопада 2025 року представник ТОВ «Сітістейтсервіс» адвокат Коюда М.А. подав до суду заперечення на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, у яких просив відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 з огляду на наступне. Встановлення в судовому порядку факту, що розірвання договору про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС від 25 липня 2011 року відбулось 01 грудня 2019 року, не є нововиявленою обставиною. Крім того, в рішенні Господарського суду Київської області від 18 березня 2025 року та в постанові Північного апеляційного господарського суду від 09 вересня 2025 року відсутня інформація про те, що ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» надавало ОСОБА_2 житлово-комунальні послуги.

Крім того, даними судовими рішеннями не спростовано факт надання житлово комунальних послуг за вказаний період; що відповідачем були спожиті вказані житлово комунальні послуги, а отже і сплата за них є правомірною. Більш того, дані обставини, на які посилається представник відповідача, як на підставу перегляду рішення за нововияв-леними обставинами були відомі суду, досліджені під час розгляду справи та вказані в судовому рішенні.

Ухвалою суду від 04 листопада 2025 року представнику ТОВ «Сітістейтсервіс» відмовлено у задоволенні клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з причин порушення строків для подачі такого клопотання, передбачених ст. 212 ЦПК України.

Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року клопотання представника ТОВ «Сітістейтсервіс» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду задоволено.

15 грудня 2025 року представник ТОВ «Сітістейтсервіс» подав до суду заяву, якою повідомив про намір скористатись своїм правом подати заяву та відповідні докази протягом пяти днів після ухвалення судового рішення про сплачені витрати на правову допомогу, для подальшого вирішення судом цього питання.

Ухвалами суду від 17 грудня 2025 року та 04 лютого 2026 року представнику ОСОБА_2 адвокату Олійник В.Б. двічі відмовлено судом у задоволенні клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з причин порушення строків для подачі такого клопотання, передбачених ст. 212 ЦПК України.

06 січня 2026 року представник ТОВ «Сітістейтсервіс» подав до суду заяву разом з доказами про стягнення з ОСОБА_2 на користь товариства понесених витрат на правову допомогу.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання сторони до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Представник ТОВ «Сітістейтсервіс» подав до суду заяву, якою розгляд справи просив здійснити у його відсутність.

Згідно ч. 1, 3 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживан-ням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Дії представника відповідача адвоката Олійника В.Б., щодо подачі до суду двічі клопотань про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з порушенням строків для подачі такого клопотання, передбачених ст. 212 ЦПК України, суд визнає зловживанням процесуальними правами та, у зв`язку з цим, розгляд справи здійснює у відсутність відповідача та його представника на підставі ст. 223 ЦПК України.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, дослідивши матеріали справи та доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, прийшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст.55, 124 Конституції України та ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст.12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказами, відповідно ч. 1ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2024 року, постановленого у цивільній справі № 359/5522/23, вимоги ТОВ «Сітістейтсервіс» було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь товариства : заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 40563, 14 грн., суму інфляції за час прострочення платежів в розмірі 2110, 76 грн., три відсотки річних від прострочених сум в розмірі 1453, 88 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2167, 06 грн..

Постановою Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2024 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено бнз задоволення. Судові рішення набрали законної сили. Наведене визнається і не заперечує-ться сторонами.

Згідно вимог ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. 4. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.2 п.3 постанови №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Така правова позиція є релевантною до спірних правовідносин та підтримується Верховним Судом.

Відповідно ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами : переоцінка доказів, оцінених судому процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Згідно ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Відповідно п.1 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права.

За змістом ч.4 ст.10 ЦПК України вказаний принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії», одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким остаточне і обов`язкове рішення не може переглядатись лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Res judicata вирішена справа (res judicata pro veritate habetur судове рішення слід визначати за істину) означає остаточ-ність рішення суду, яке набрало чинності і не може бути переглянуте.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Київської області від 18 березня 2025 року, постановленого у справі за № 911/1526/24, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09 вересня 2025 року, визнано розірваним з 01 грудня 2019 року договір про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС, укладеного 25 липня 2011 року між ОСББ «Щасливе-ЛУ 14», ТОВ «Сіті-Стейт» та ТОВ «Сітістейтсервіс».

Разом з тим, в п.5.6 мотивувальної частини рішення Бориспільського міськрайонного суду від 22 лютого 2024 року зазначено про те, що заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг виникла у ОСОБА_3 на підставі зовсім іншого договору про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території №КП/14-6, укладеного 01 квітня 2014 року між ТОВ «Сітістейтсервіс» та відповідачем. У зв`язку з цим договір про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС від 25 липня 2011 року було визнано неналежним доказом в розумінні ст.77 ЦПК України. Тому встановлення у судовому порядку факту розірвання вказаного договору 01 грудня 2019 року не має жодного значення для правильного вирішення спору та за цією ознакою не є нововиявленою обставиною в розумінні вимог п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України.

Крім того, ця обставина не є новою, оскільки в тому ж п.5.6 мотивувальної частини рішення Бориспільського міськрайонного суду від 22 лютого 2024 року у справі № 359/5522/23 вказано, що 28 жовтня 2019 року директор ТОВ «Сітістейтсервіс» надіслав ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» лист №181, яким повідомив про припинення з 01 грудня 2019 року договору про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС від 25 липня 2011 року. Відмова позивача від вказаного договору не була визнана судом підставою для припинення договору про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території №КП/14-6, укладеного 01 квітня 2014 року між ТОВ «Сітістейтсервіс» та ОСОБА_2 ..

В свою чергу, у рішенні Господарського суду Київської області від 18 березня 2025 року та постанові Північного апеляційного господарського суду від 09 вересня 2025 року відсутня інформація про те, що ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» надавало ОСОБА_2 житлово-комунальні послуги. Наведене зумовлено тим, що розглядаючи господарський спір, суди господарської юстиції досліджували питання чи відбулось у встановленому порядку розірвання договору про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС від 25 липня 2011 року, а не факт надання житлово-комунальних послуг мешканцям багато-квартирного будинку за адресою : АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим, посилання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Олійника В.Б. на вказану суд оцінює критично. Крім того, як вбачається зі змісту ч.4 ст.423 ЦПК України, переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду цивільної справи, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленою обставиною.

Безпідставне скасування рішення Бориспільського міськрайонного суду від 22 лютого 2024 року та ухвалення нового рішення суду про відмову у задоволенні позову призведе до порушення принципу юридичної визначеності, як основного елемента принципу верховен-ства права та буде порушено право ТОВ «Сітістейтсервіс» на справедливий суд, гарантова-не п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зважаючи на вказане, суд приходить висновку про відсутність підстав для перегляду рішення Бориспільського міськрайонного суду від 22 лютого 2024 року за нововиявленою обставиною, а тому у задоволенні заяви, поданої представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Олійником В.Б., слід відмовити.

06 січня 2026 року від представника ТОВ «Сітістейтсервіс» адвоката Коюди М.А. надійшла заява про відшкодування витрат на правову допомогу, якою просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача судові витрати, а саме понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 200, 00 грн..

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

За приписами ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуруі адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом. справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуван-ням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 ст. 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі відмови у задоволенні позову - на позивача.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, за змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У свою чергу, відповідно ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує : чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейсь-кий суд з прав людини, про захист прав людини заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обґрунтованими (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні, а й у разі вчинення інших дій за його межами.

Аналогічний правовий висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №301/1894/17.

На підтвердження і обґрунтування понесених стороною витрат до суду подано : договір № 01-07/Ю25 про надання правових послуг укладеного 24 липня 2025 року між ТОВ «Сіті-стейтсервіс» та ФОП адвокатом Коюдою М.А., замовлення № 1 до договору про надання правових послуг від 24 липня 2025 року за № 01-07/Ю25, додатковий договір про внесення змін № 1 до вказаного договору укладеного 27 жовтня 2025 року, ордер на надання правничої допомоги адвокатом Коюдою М.А. клієнту ТОВ «Сітістейтсервіс», Акт приймання передачі наданих послуг за договором про надання правових послуг від 29 грудня 2025 року на загальну суму 15 200, 00 грн., платіжну інструкцію № 73 від 30 грудня 2025 року на суму 15 200, 00 грн.

Згідно Акту приймання передачі наданих послуг за договором про надання правових послуг від 29 грудня 2025 року вбачається, що були надані наступні юридичні послуги: аналіз заяви про перегляд судового рішення у справі № 359/5522/23 800, 00 грн., аналіз судових рішень І та ІІ інстанції у вказаній цивільній справі 800, 00 грн., опрацювання законодавства та надання консультації щодо заяви про перегляд рішення за ново-виявленими обставинами 800, 00 грн., опрацювання законодавчої бази та підготовка, подача заперечень на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами 6400, 00 грн., підготовка та подача заява на участь в судових засіданнях у режимі відеоконференц-звязку 800, 00 грн., участь у судових засіданнях 4000, 00 грн., підготовка та подача заяви про стягнення правових витрат 1600, 00 грн.

З огляду на вказане, суд звертає увагу на те, що представник товариства адвокат Коюда М.А. не приймав участь в судових засіданнях, призначених судом на 06 листопада та 17 грудня 2025 року, 04 лютого 2026 року. Розгляд справи відбувався за відсутності сторін, а судові засідання відкладались на підставі заяв сторін.

ОСОБА_2 або її представник адвокат Олійник В.Б. не скористались своїм правом та не подали до суду заяв, якими б просили зменшити розмір витрат на правову допомогу.

Дослідивши надані стороною позивача докази на понесення судових витрат на правничу допомогу, перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, суд приходить висновку про те, що ТОВ «Сітістейтсервіс» доведено понесення ним витрат на правову допомогу в розмірі 11 200, 00 грн. (15 200, 00 грн 4000, 00 (за участь в судових засіданнях)).

Відтак, заява підлягає частковому задоволенню та з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Сіті-стейтсервіс» підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 11 200, 00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами ст. 13-13, 44, 76-82, 133, 137, 141, 223, 259-260, 263, 268, 353, 354, 423, 429 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви представника відповідача Олійника Василя Богдановича про перегляд рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2024 року у справі № 359/5522/23 за нововиявленими або виключними обставинами у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітістейтсервіс» до ОСОБА_2 , третя особа : Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щасливе ЛУ-14» про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (дата народження та паспортні дані невідомі, РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітістейтсервіс» (, місцезнаходження : Київська область, Бориспільський район, с. Щасливе, вул. Лесі Українки, буд. 14-Б) витрати на правову допомогу в розмірі 11 200 (одинадцять тисяч двісті) гривень 00 (нуль) копійок.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 25 лютого 2026 року.

Суддя Л.В. Яковлєва