Провадження 2/522/4676/26
У Х В А Л А

16 січня 2026 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Науменко А.В., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Перчик Віталія Олександровича, третя особа Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дії державного виконавця, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 19 грудня 2025 року звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Перчик Віталія Олександровича, третя особа Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дії державного виконавця, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 24.12.2025 року матеріали вказаної позовної заяви передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси оскільки згідно до матеріалів справи, адресою відповідача Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Перчик Віталія Олександровича є: м. Одеса, вул. Пастера, буд. 58, відноситься до території Приморського району м. Одеси.

За результатами автоматизованого розподілу справа передана на розгляд судді Приморського районного суду міста Одеси Науменко А.В.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Дослідивши зазначені матеріали, суд приходить до висновку, що останні не можуть бути прийняті до розгляду у порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Статтями 174-177 ЦПК України встановлені вимоги до заяв по суті справи, які подаються учасниками справи до суду.

ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із позовною заявою та просив:

1) Визнати протиправними дії державного виконавця Перчик Віталія Олександровича, що полягали у незаконному ініціюванні витребування технічної документації з БТІ щодо квартири позивача

2) Стягнути з Державного бюджету України (через Південне МУ Мін`юсту) на користь позивача:

- матеріальну шкоду у розмірі 5000 грн.;

- моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

3) Стягнути судові витрати з відповідача.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем у позові не визначено ціну позову, доказів сплати судового збору позивачем до позову не додано.

Позивач до позову надав клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», а саме у зв`язку з складним матеріальним станом ОСОБА_1 .

Підстави для задоволення заяви про звільнення від сплати судового збору відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України та ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

В пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звертаючись до суду, позивач таких доказів не надав.

Конституційний Суд України у рішенні від 28.11.2013 N 12-рп/2013 звертав увагу на те, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981 N R (81) 7, а саме: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (пп. 12 п. D).»

Відповідно до практики Європейського суду обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти (рішення суду від 10.07.1998 року у справі компанії «Тіннеллі та сини, Лтд. та ін.» , «Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства», Reports 1998-IV, с. 1660, п. 72).

При цьому, ЄСПЛ в якості «законної мети» визнає, зокрема, фінансування функціонування органів судової влади та дія в якості стримуючого фактору від легковажних позовів (рішення суду від 12.06.2007 у справі «Станков проти Болгарії» (Case of Stankov v. Bulgaria, заява N 68490/01, п. 57).

Верховний Суд у справі № 761/12145/17 / провадження № 61-11495ск19 /40 зазначив, що чинне законодавство України надає судам дискреційні повноваження вирішувати питання про звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру або надання відстрочки (розстрочки) його сплати.

Однак, такі повноваження не є необмеженими.

Від судів вимагається вказувати вагомі підстави відмови у задоволенні відповідних заяв (клопотань), оскільки відсутність обґрунтування, так само як і безпідставна відмова, може стати перешкодою в реалізації права на доступ до суду, гарантованого у п. 1 ст. 6 Конвенції.

Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України покладається, на заінтересовану сторону, тобто в даному випадку на позивача.

Враховуючи викладене вище, підстави для задоволення заяви відсутні.

Таким чином для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно сплатити судовий збір відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, з огляду на викладене суд приходить до висновку про залишення позову без руху та надання позивачу строку для їх усунення.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Перчик Віталія Олександровича, третя особа Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дії державного виконавця, стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

У разі не усунення зазначених недоліків у встановлений строк позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Науменко

16.01.26