Справа № 289/1997/25
Номер провадження 2-др/289/4/26
22.01.2026 м. Радомишль
Радомишльський районний суд Житомирської області у складі :
головуючого судді Сіренко Н.С.,
за участі секретаря судового засідання Василенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО» адвоката Бонтлаба Василя Васильовича про покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО», третя особа приватний виконавець Шевченко Марина Сергіївна про звільнення майна з-під арешту,-
В провадженні Радомишльського районного суду Житомирської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «НОР-ЕСТ АГРО», третя особа приватний виконавець Шевченко М.С. про звільнення майна з-під арешту, за результатом розгляду якої рішенням суду від 12.01.2026 у задоволенні заявлених позовних вимог відмовлено (а.с.153-155).
Ухвалою від 15.01.2026 призначено судове засідання на 22.01.2026 без повідомлення сторін (а.с.182).
20.01.2026 представник відповідача адвокат Каплунова В.В. направила до суду заперечення на заяву про покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, в яких зазначено, що у задоволенні такої заяви слід відмовити, оскільки відповідачем на виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести, що може бути самостійною підставою для відмови в такій заяві. Окрім того вважає, що договір про надання правничої допомоги не містить чітко визначених погоджених істотних умов в частині розрахунку гонорару адвоката, при цьому рід умов та чинників, котрі впливають на вартість послуг, у договорі незазначено, що дає підстави стверджувати, що зазначені в Акті №3 здачі-приймання правничої допомоги від 12.01.2026 вартість послуг є необгрунтованою, оскільки визначена сторонами такого Договору вже після оголошення судом результату розгляду справи. Також вважає, що «гонорар успіху» за надану правничу допомогу також необгрунтовано зазначений у Акті №3. Вважає, що Акт №3 здачі-приймання правничої допомоги від 12.01.2026 не містить детального опису виконаних робіт (наданих послуг) та не дозволяє встановити співвідношення витраченого часу та заявленого гонорару, а вказані витрати не враховують реальну складність справи та її обсяг, оскільки справа не є особливо складною або об'ємною, тому просить відмовити в задоволенні цієї заяви (а.с.194-196).
Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками та заперечення на цю заяву, суд приходить до таких висновків.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», що закріплено ч. 4 ст. 62 ЦПК України.
У силу положень пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Впровадження зазначеного принципу має на меті забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи серед іншого належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
В статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 по праві № 820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30.09.200 № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права.
При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов'язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (п. 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
Згідно з положеннями пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21, від 31.05.2022 у справі №917/304/21, від 24.01.2023 у справі №922/4022/20).
З урахуванням принципу правової визначеності заявою про розподіл витрат на правову допомогу в розумінні частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 ЦПК України є усне чи письмове клопотання сторони до закінчення судових дебатів у справі про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу з доказами на їх підтвердження або із заявою про намір подати докази на підтвердження цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Як вбачається з матеріалів справи, у встановлений судом строк відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у розділі 10 (а.с.113) якого зазначено, що у майбутньому ТОВ «НОР-ЕСТ АГРО» понесе витрати на професійну правничу допомогу, пов'язану із існуванням даного судового спору, розмір яких на час подання відзиву визначити неможливо, водночас просить врахувати, що орієнтовний розмір понесених судових витрат не буде перевищувати вартості аналогічного роду правових послуг та робіт в регіонах України, при цьому вартість 1 години надання правничої допомоги складатиме від 1600,00 грн. до 1900,00 грн., участь у судовому засіданні від 2000,00 грн. до 2500,00 грн., а оплата за відмову у задоволенні позову, або закриття провадження у справі, або залишення без розгляду від 1 до 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Представником відповідача у даній справі є адвокат Бонтлаб Василь Васильович (Адвокатське Бюро «Василя Бонтлаба» а.с.166) на підставі довіреності в порядку передоручення від 09.10.2025 (а.с.164), договору № 09/09/2025 про надання правничої допомоги від 09.09.2025 (а.с.167-172).
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону № 5076-VI).
Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар (ст. 30).
Доводи заяви представника позовача адвоката Каплунової В.В., що представник відповідача не подав суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що є підставою для відмови в такій заяві, є необґрунтовані, оскільки у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 20.12.2023 у справі № 352/1169/15.
Представник відповідача Бонтлаб В.В. на підтвердження понесених витрат надав: Договір № 09/09/2025 про надання правничої допомоги від 09.09.2025 (а.с.167-172); Акт №3 здачі-приймання правничої допомоги згідно договору № 09/09/2025 про надання правничої допомоги від 09.09.2025 (а.с.173-174); платіжну інструкцію від 12.01.2026 про оплату за надання правничої допомоги згідно Акту №3 від 12.01.2026 (а.с.175).
Згідно п. 5.1. Договору № 09/09/2025 про надання правничої допомоги від 09.09.2025, розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього Договору правничу допомогу, визначається сторонами в акті здачі-приймання виконаної правничої допомоги, який є невід'ємною частиною цього Договору і враховує обсяг та складність правничої допомоги, тривалість часу, необхідного для її виконання, досвід та кваліфікацію Адвоката, строки, ступінь терміновості виконання правничої допомоги та інші суттєві обставини.
Відповідно до п.п. 5.1.1.-5.1.3. Договору № 09/09/2025 вартість однієї години надання правничої допомоги Бюро складає від 1100,00 грн. до 3500,00 грн. (в залежності від різного роду умов та чинників), а вартість участі представника Бюро як безпосередньо у судовому засіданні в приміщенні відповідного суду, так і в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів складає від 1500,00 грн. до 3500,00 грн. Розмір додаткової оплати («гонорару успіху «Адвоката») Бюро за прийняття позитивного для Клієнта судового рішення визначається на рівні від двох до тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Сторони погодили, що розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов договору, додаткові витрати (якщо такі мали місце), зазначається в акті здачі-приймання виконаної правничої допомоги, який підписується сторонами, а розрахунки за цим договором здійснюються шляхом перерахування Клієнтом грошових коштів на поточний рахунок Бюро (п.п.5.2.-5.4 Догорору).
Між тим, всупереч доводам заявника, подані докази не являються безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі з іншої сторони, адже цей розмір не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат і є непропорційним у співвідношенні до позовних вимог.
Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Дослідивши наявні матеріали справи суд вважає, що заперечення представника позивача адвоката Каплунової В.В. частково заслуговують на увагу. А саме вимога в частині стягнення з позивача додаткової оплати («гонорар успіху Адвоката») в розмірі 8800,00 грн. задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Так, враховуючи зазначену вище практику Верховного Суду та ЄСПЛ суд погоджується з доводами представника позивача адвоката Каплунової В.В. що не є обов'язковими для суду зобов'язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Також суд вважає завищеною вартість участі представника в судовому засіданні 2500,00 грн., враховуючи, що судове засідання проводилося в режимі відеоконференції.
Приймаючи до уваги обсяг наданої правої допомоги адвокатом при розгляді справи в суді, надані стороною позивача заперечення, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу, понесених ним на стадії судового розгляду даної цивільної справи, у розмірі 10 000,00 грн, оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270, 354 ЦПК України, суд,-
Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО» адвоката Бонтлаба Василя Васильовича про покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОР-ЕСТ АГРО», третя особа приватний виконавець Шевченко Марина Сергіївна про звільнення майна з-під арешту - задовольнити частково.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Наталія СІРЕНКО