Справа № 644/481/24
Провадження № 2/646/959/2026
У Х В А Л А

іменем України

22.01.2026 року Основ`янський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого - судді Глоби М.М.,

за участю секретаря судового засідання Борщ Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача АТКБ «Приватбанк» - Захарова М.І.,

представника відповідача АТ «Райффайзен банк» - Кунинець Н.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Акціонерного товариства «Райффайзен банк» про визнання протиправною бездіяльність, скасування арешту з грошових коштів та стягнення моральної шкоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у січні 2024 року звернувся через представника до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із позовною заявою до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Індустріальний ВДВС), Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТКБ «Приватбанк»), Акціонерного товариства «Райффайзен банк» (далі АТ «Райффайзен банк») про визнання протиправною бездіяльність, скасування арешту з грошових коштів та стягнення моральної шкоди, в обґрунтування якої зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.04.2019 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 8356 грн. 39 коп.

На виконання вказаного судового рішення старший державний виконавець Індустріального ВДВС виніс постанову від 25.08.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52033783; 08.08.2022 року про арешт коштів боржника, яку надіслано на виконання до банківських установ; 18.08.2022 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

З 20.07.2023 року він не зміг зняти грошові кошти зі свого карткового рахунку, відкритому у АТКБ «Приватбанк» для отримання виплат Пенсійного фонду України та карткового рахунку, відкритому у АТ «Райффайзен банк» для зарахування заробітної плати, оскільки рахунки були заблоковані, а подальше здійснення видаткових операцій було неможливим.

Вказані грошові кошти (пенсійні виплати, заробітна плата) основне і єдине джерело для його існування.

На його неодноразові звернення до Індустріального ВДВС, АТКБ «Приватбанк» та АТ «Райффайзен банк» арешти із вказаних рахунків зняті не були, хоча тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни РФ), що є підставою для скасування арешту з рахунку боржника. Фізичні особи можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100000 грн. 00 коп.

Приймаючи спірну постанову про накладення арешту на кошти боржника та направляючи її до банківських установ на виконання щодо боржника соціально незахищеної верстви населення, а саме пенсіонера, державний виконавець діяв всупереч норм чинного законодавства та у спосіб, що суперечить чинному законодавству. Арешт було здійснено не для забезпечення реального виконання судового рішення, а задля обмеження його права вільно користуватись грошовими коштами.

Діями відповідачів йому була завдана моральна шкода.

Просив після збільшення позовних вимог визнати протиправною бездіяльність Індустріального ВДВС, яка полягає у відсутності дій щодо зняття арештів з коштів, що знаходяться на карткових рахунках: відкритому у АТКБ «Приватбанк» для отримання виплат Пенсійного фонду України, відкритому у АТ «Райффайзен банк» для отримання заробітної плати, відповідно, на ім`я ОСОБА_1 , накладеного постановою про арешт коштів боржника від 08.08.2022 року у ВП № 52033783; скасувати арешт, накладений постановою Індустріального ВДВС, зняти арешт з грошових коштів від 08.08.2022 року у виконавчому провадженні № 52033783, що містяться на рахунках: відкритому у АТКБ «Приватбанк» для отримання виплат Пенсійного фонду України, відкритому у АТ «Райффайзен банк» для отримання заробітної плати, відповідно, на ім`я ОСОБА_1 ; стягнути солідарно з Індустріального ВДВС, АТКБ «Приватбанк» та АТ «Райффайзен банк» у відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 200826 грн. 45 коп.; судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою суду від 02.02.2024 року цивільну справу направлено за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2024 року, матеріали позовної заяви передані для розгляду судді Глобі М.М.

Ухвалою суду від 23.02.2024 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник відповідача АТ «Райффайзен банк» у відповідності до вимог ч. 1 ст. 178 ЦПК України, надала відзив від 10.04.2024 року, в якому виклала заперечення проти позову, згідно яких зазначила, що у банку знаходиться на виконанні постанова про арешт коштів боржника від 08.08.2022 року у ВП № 52033783. Накладено арешт на грошові кошти на картковому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Постанова ВДВС про зняття арешту з коштів боржника чи судове рішення про скасування арешту до банку не надходили. ОСОБА_1 до 29.06.2023 року здійснював операції по своєму рахунку.

Просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність (а.с. 74-82).

Представник відповідача Індустріального ВДВС надав суду письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що на примусовому виконанні перебувало ВП № 52033783, відкрите на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. В рамках вказаного виконавчого провадження здійснювались необхідні виконавчі дії, у відповідності до вимог ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження». На теперішній час відсутні підстави для скасування арешту, накладеного постановою від 08.08.2022 року, а тому просив відмовити у задоволенні заявлених вимог у повному обсязі (а.с. 99-101).

Представник відповідача АТКБ «Приватбанк»у відповідності до вимог ч. 1 ст. 178 ЦПК України, надав відзив, в якому заперечив проти задоволення позову ОСОБА_1 , посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що банк не є стороною виконавчого провадження, а лише виконує вимоги, передбачені законодавством на стадії примусового виконання судового рішення. Банк є неналежним відповідачем. У разі незгоди ОСОБА_1 з рішенням державного виконавця про арешт майна, він має право звернутись зі скаргою до суду, який видав виконавчий документ у порядку, передбаченому законом. Факт заподіяння моральної шкоди не доведено позивачем. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 127-131).

Ухвалою суду від 16.04.2024 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 .

Позивач та його представник під час судового розгляду підтримали заявлені вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача Індустріального ВДВС в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце його проведення завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Представник відповідача АТКБ «Приватбанк» під час судового розгляду заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Звернув увагу, що ОСОБА_1 у разі незгоди з рішенням державного виконавця про арешт майна, має право звернутись зі скаргою до суду, а не позовною заявою. Просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача АТ «Райффайзен банк» під час судового розгляду заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Вказав на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідачів АТКБ «Приватбанк», АТ «Райффайзен банк», відповідно, та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

У разі якщо арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом.

У вказаній справі судом встановлено, що на примусовому виконанні у Індустріального ВДВС перебувало виконавче провадження № 52033783 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 8356 грн. 39 коп. за період з жовтня 2010 року по січень 2015 року. Стягувач у вказаному виконавчому провадженні ОСОБА_3 , а боржник ОСОБА_1 .

Під час примусового виконання судового рішення 08.08.2022 року старший державний виконавець виніс постанову про арешт коштів боржника.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що ОСОБА_1 був відповідачем у цивільній справі № 644/957/15-ц, яку розглядав Орджонікідзевський районний суд м. Харкова, і відповідно, боржником у зазначеному виконавчому провадженні.

Розглядаючи спір за його позовом про визнання бездіяльності Індустріального ВДВС протиправною, скасування арешту та стягнення моральної шкоди, суд враховує, що ОСОБА_1 який є боржником у виконавчому провадженні, не може пред`являти позов про визнання бездіяльності Індустріального ВДВС та скасування арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України. Тобто він не може бути позивачем у вказаній частині і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи, що арешт накладено на майно ОСОБА_1 , який є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому він не може бути позивачем у справі щодо позовних вимог про визнання бездіяльності Індустріального ВДВС протиправною та скасування арешту й такі вимоги не підлягає розгляду в позовному провадженні, тому провадження у справі у вказаній частині позовних вимог підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), Верховного суду складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.11.2024 року у справі № 359/4519/23-ц (провадження № 61-17407св23).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 255, 259 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Акціонерного товариства «Райффайзен банк» про визнання протиправною бездіяльність, скасування арешту з грошових коштів та стягнення моральної шкоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 закрити в частині позовних вимог про визнання бездіяльності Індустріального ВДВС протиправною та скасування арешту.

Продовжити розгляд справи в частині позову ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Акціонерного товариства «Райффайзен банк» про стягнення моральної шкоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 .

Судове засідання по справі за позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Акціонерного товариства «Райффайзен банк» про стягнення моральної шкоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 відкласти на 13 год. 00 хв. 01.04.2026 року, повторивши виклик учасників судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя -