Суддя Баронін Д. Б.
Справа № 644/841/26
Провадження № 2/644/2298/26
25 лютого 2026 р. м. Харків
Індустріальний районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Бароніна Д.Б.,
за участю секретаря Нестеренко А.Ю.,
представниці позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Харківської міської ради, -
1. Позиції сторін, процесуальні дії
1.1. ОСОБА_2 звернулася через свого представника до Індустріального районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Станом на 26.01.2026 у довідці про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб визначено, що у зазначеній квартирі зареєстрована позивачка, її син ОСОБА_5 та її племінник ОСОБА_3 .
Однак, відповідач ОСОБА_3 не проживає в житловому приміщені понад 7 років у зв`язку з переїздом до Польщі, про що свідчить листування позивачки з відповідачем про намір отримати посвідку на проживання в Польщі.
Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться, про що свідчать квитанції та докази оплати позивачкою комунальних послуг та квартальної плати. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивачка, її син відповідачу не чинили. Станом на сьогодні відповідач не виходить на зв`язок, не відповідає на дзвінки та повідомлення, що унеможливлює позасудове вирішення питання щодо виписки з квартири.
Позивачка має намір реалізувати своє конституційне право на житло та розпочати процес приватизації квартири в порядку визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Факт реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає реалізацію такого права, у зв`язку з чим дана обставина змусила позивачку звернутися до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
1.2. У судовому засіданні представниця позивачки підтримала позовні вимоги.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило.
1.4. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представниця позивачки не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин
2.1. Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 01.10.2008 Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_7 , актовий запис 253.
Згідно з копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 20.11.1984, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 уклали шлюб 05.07.1980, актовий запис №43. Після укладення шлюбу ОСОБА_4 надано прізвище ОСОБА_8 .
Згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 06.05.1997.
Згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_3 вбачається, що останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 17.07.2008.
2.2. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 26.01.2026, яка сформована на підставі відомостей Реєстру територіальної громади м. Харкова, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно з копією рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної в м. Харкові ради №258/7 від 04.11.2008 визнано ОСОБА_2 наймачем двокімнатної квартири АДРЕСА_3 осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 . У рішенні також вказано, що колишній наймач ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
2.3. Відповідно до інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України у відповідь на ухвалу про витребування доказів від 03.02.2026, громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснив виїзд з України у пункті пропуску «Шегині» 19.05.2020. З ти пір відомостей про його повернення на територію України не відображено.
3. Релевантні джерела права
3.1. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно зі ст. 71 ЖК України громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно з приписами статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством
Відповідно до частини другої статті 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
3.2. Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється:
1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником;
2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 вищевказаного Закону орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
3.3. У ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.
4. Оцінка доказів та аргументів сторін
4.1. Спірна квартира за твердженням позивачки перебуває у комунальній власності Харківської міської ради. Доказів на спростування цієї обставини до суду надано не було, а доказами, що підтверджують цю обставину, є ордер від 29.01.1981 та рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної в м. Харкові ради №258/7 від 04.11.2008.
Враховуючи вищенаведені письмові докази судом встановлено, що відповідач за місцем реєстрації не проживає щонайменше з 19.05.2020 без поважних причин, тобто більше п`яти років. Представниця позивачки стверджує, що відповідач не виконує обов`язки по утриманню житлового приміщення, оплаті комунальних послуг.
При цьому, суд на підставі ч. 1 ст. 78 ЦПК України не бере до уваги письмові пояснення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки зі змісту статті 230 ЦПК України видно, що показання свідків мають надаватися суду усно та безпосередньо в судовому засіданні.
Позивачка в силу вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» не може самостійно зняти відповідача з реєстрації в квартирі, оскільки позивачка не є представником відповідача або власником спірної квартири.
Суд вважає, що позивачка навела обставини, відповідно до яких наявність реєстрації місця проживання відповідача перешкоджає їй у реалізації свого права на приватизацію житла, у зв`язку із чим суд вважає, що втручання держави у право відповідача на повагу до свого житла у вигляді ухвалення судового рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у даному випадку переслідує легітимну мету, здійснюється згідно із законом та є пропорційним.
4.2. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
5. Розподіл судових витрат, вирішення інших процесуальних питань
5.1. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Понесення позивачкою судових витрат підтверджується квитанцією від 29.01.2026 про сплату судового збору в сумі 1311,20 грн. Разом з тим, в судовому засіданні представниця позивачки просила не стягувати судові витрати з відповідача, у зв1язку із чим суд вважає справедливим та розумним не стягувати судові витрати позивачки з відповідача.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 354, 355 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем або третьою особою шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Денис БАРОНІН