Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Борисюка Р.М., Шевчук А.М.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №686/24166/25 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на заочне рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Сташків Т.Г. в м. Звягель Житомирської області,

в с т а н о в и в :

У серпні 2025 року АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 122 082,12 грн., з яких 76 774,31 грн прострочене тіло кредиту та 45 307,81 грн відсотки за користування кредитом.

В обґрунтування позову зазначало, що 09.08.2018 ОСОБА_1 шляхом підписання оферти запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» на дату укладення сторонами угоди, розміщеного на офіційному вебсайті. Вказує, що банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Акцепт пропозиції на укладення угоди отримано відповідачем. Зазначає, що 09.08.2018 між банком та відповідачем укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії на наступних умовах: мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн.; процентна ставка 35,99% річних; тип процентної ставки фіксована; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Вказує, що банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. У свою чергу, ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором належним чином не виконала, внаслідок чого має заборгованість у сумі 122 082,12 грн., з яких: 76 774,31 грн прострочене тіло кредиту та 45 307,81 грн відсотки за користування кредитом. Зазначає, що 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Враховуючи вищевикладене просило задовольнити позов в повному обсязі, а також стягнути 10 183,45 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Заочним рішенням Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2025 року позовні вимоги АТ «Сенс Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість у сумі 45 989,35 грн., з яких 41 412,65 грн заборгованість за тілом кредиту та 4576,70 грн заборгованість за відсотками. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» 912,52 грн судового збору та 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, АТ «Сенс Банк» в частині незадоволених вимог щодо стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати у вказаних частинах та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що матеріали справи підтверджують, що відповідач активно користувалася кредитними коштами з 2018 року по 2021 рік, що свідчить про фактичну пролонгацію кредитної лінії відповідно до договірних умов та конклюдентних дій позичальника. Зауважує, що протягом усього періоду користування кредитом відповідач жодного разу не зверталася ні до АТ «Альфа-Банк», ні до АТ «Сенс Банк» із письмовою заявою про анулювання відновлювальної кредитної лінії, а тому строк користування кредитною лінією не припинився відповідно до договірних умов. Згідно з механізмом автоматичної пролонгації, передбаченим договором, відсутність такої письмової заяви від клієнта є однією з ключових умов для продовження дії кредитної лінії, що і мало місце у даній справі.

Зазначає, що умовами обслуговування кредитної картки, зокрема Розділом II Оферти «Умови обслуговування кредитної картки», визначено, що платіжна картка випускається строком дії на 3 роки, тобто строк користування карткою закінчувався 09 серпня 2021 року. Однак, як випливає з розрахунку суми заборгованості, так і з банківської виписки по договору, позичальник активно користувалася кредитною лінією і понад нібито встановлений строк кредитування та строк дії картки. Випискою по рахунку підтверджено проведення позичальником операцій з використанням картки після 16.09.2021, що свідчить про перевипуск картки та пролонгацію. Вважає, що фактичне подальше користування кредитною лінією відповідачем понад визначені строки підтверджує волевиявлення сторін щодо продовження кредитних відносин. Зазначає, що відповідач зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором. Враховуючи вищевикладене просить скасувати заочне рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2025 року в частині незадоволених вимог та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 09 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Альфа Банк» з офертою на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту, на суму 200 000 гривень на умовах строковості, зворотності та платності. Оферта містить власноручний підпис позичальника.

09 серпня 2018 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», підписанням якої підтвердила, що вказана анкета заява є акцептуванням публічної пропозиції, в розумінні ст. 642 ЦК України, її згодою на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» та отримання банківських послуг на умовах визначених публічною пропозицією за продуктами банку.

Відповідно до оферти ОСОБА_1 запропонувала ПАТ «Альфа-Банк» укласти з нею угоду про надання кредиту, шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по рахунку. Підставою для укладення вказаної угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

Відповідно до оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк», паспорту споживчого кредиту сторони дійшли згоди про укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: встановлення відновлювальної кредитної лінії; максимальний ліміт кредитної лінії 200 000 грн; процентна ставка 35,99% річних за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. Визначено строк кредитування 12 місяців із можливістю пролонгації.

Підписанням оферти клієнт надала згоду банку на передачу до кредитного реєстру Національного банку України інформації у випадках, обсязі, строки та у порядку, передбачених чинним законодавством України, а також беззаперечно підтвердила, що попередньо ознайомлена, у тому числі, у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту сторонами узгоджено максимальну суму кредиту 200 000 гривень, реальну річну процентну ставку 35,99% річних.

Отримання відповідачем кредитних коштів, а також користування кредитними коштами та сплата платежів підтверджується випискою з рахунку приватного клієнта №/0429 за період з 14.08.2018 по 10.04.2025, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитною карткою, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 10.04.2025 ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 122 082,12 грн., з яких 76 774,31 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту та 45 307,81 грн заборгованість за відсотками.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

26 квітня 2025 року на адресу позичальника позивачем було направлено досудовому вимогу щодо виконання договірних зобов`язань та погашення простроченої заборгованості у сумі 122 849,72 грн., однак доказів виконання вказаної вимоги відповідачкою матеріали справи не містять.

З опису вкладення у цінний лист вбачається, що ОСОБА_1 направлено за адресою: АДРЕСА_1 досудову вимогу АТ «Сенс Банк». Відповідно до печатки Укрпошти датою направлення є 26.04.2025.

Також позивачем надано список «1» згрупованих відправлень Укрпошта Стандарт поданих АТ «Сенс Банк», з якого слідує, що ОСОБА_1 направлено за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлення, де зазначено номер відправлення 420.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачем всупереч вимог статей 12, 81 ЦПК України не долучено доказів про наявність заборгованості за кредитом у розмірі 122 082,12 грн., як зазначено у позовній заяві. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки із рахунку відповідача вбачається, що ОСОБА_1 користувалася кредитною карткою за період з 14.08.2018 до 15.04.2022 та станом на вказану дату заборгованість за тілом кредиту склала 41 412,65 грн. Після 15.04.2022 відповідач не здійснювала ні зняття коштів з рахунку, ні внесення коштів на рахунок, проте відповідачем станом на 10.04.2025 обраховано заборгованість за тілом кредиту вже у розмірі 76 774,31 грн. Збільшення суми заборгованості за тілом кредиту на суму періодичних обов`язкових платежів не узгоджено сторонами у письмовому порядку, тому суд першої інстанції не знайшов підстав для стягнення суми заборгованості за тілом кредиту у заявленому розмірі. З підписаних учасниками угоди документів вбачається, що строк дії договору визначено протягом 12 місяців з можливістю пролонгації. Оскільки позивачем не доведено факту пролонгації договору, тому суд першої інстанції вважав доцільним та необхідним стягнути відсотки з відповідача на користь позивача відповідно до розрахунку позивача станом на 15.04.2023, тобто через 12 місяців з дня останньої активності відповідача за рахунком у сумі 4576,70 грн.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги (ч. 2 ст. 527 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, як шляхом пред`явлення досудової вимоги, так і судової.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 22 липня 2020 року в справі №210/1504/13-ц, від 03 грудня 2020 року в справі №569/16767/16-ц, від 07 грудня 2022 року в справі №953/1904/20, від 22 лютого 2023 року у справі №159/36087/15-ц.

З матеріалів справи вбачається, що 09 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Альфа Банк» із офертою на укладання угоди на обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії у розмірі 200 000 гривень, за фіксованою процентною ставкою 35,99% річних, із обов`язковим платежем в розмірі 5% від суми загальної заборгованості, але не менше 50 гривень.

Отже, розмір відсоткової ставки був визначений при укладенні договору та погоджений відповідачем, також попередньо обумовлювався в паспорті споживчого кредиту

В оферті зазначено про пропозицію укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», укладеного між ОСОБА_1 та банком. Того ж дня, банк акцептував пропозицію на наведених в оферті умовах.

Встановлено, що відповідач користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, що вбачається із виписки по рахунку приватного клієнта №/0429 за період з 14.08.2018 по 10.04.2025, що у свою чергу підтверджує факт укладення кредитного договору.

Згідно виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 кредитній ліміт за карткою неодноразово збільшувався, який в подальшому було встановлено в сумі 46 870,57 грн (16.07.2022 18.07.2022).

У свою чергу, виписка по рахунку приватного клієнта ОСОБА_1 №/0429 за період з 14.08.2018 по 10.04.2025 не містить даних про встановлення кредитного ліміту в розмірі 76 774,31 грн.

Відомостей про погашення тіла кредиту в сумі 46 870,57 грн матеріали справи не містять, відтак вказана сума має бути стягнута з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк».

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні залишку по тілу кредиту в сумі 35 361,66 грн підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вказаної вимоги та стягненню з ОСОБА_1 залишку заборгованості по тілу кредиту в сумі 5 457,92 грн (із розрахунку 46 870,57 грн 41 412,65 грн).

Відповідно до виписки з рахунку приватного клієнта №/0429 за період з 14.08.2018 по 10.04.2025, а також виписки про нарахування процентів за прострочену заборгованість слідує, що заборгованість по процентам за прострочену заборгованість становить 27 523,84 грн (в межах 3-х річного строку дії карти).

Наданий позивачем розрахунок заборгованості не може вважатися належним доказом на підтвердження наявності заборгованості по відсоткам в сумі 45 307,81 грн.

Відтак, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні залишку по відсоткам в сумі 40 731,11 грн підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вказаної вимоги та стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» залишку заборгованості по відсоткам в сумі 22 947,14 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про часткове задоволення вимог в частині стягнення залишку заборгованості по тілу кредиту в сумі 5 457,92 грн та в частині стягнення залишку заборгованості по відсоткам в сумі 22 947,14 грн., а всього 28 405,06 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні тіла кредиту та процентів за користування кредитом у сумі 76 092,77 грн скасувати та ухвалити у вказаних частинах нове судове рішення про часткове задоволення вказаних вимог та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» залишок заборгованості в сумі 28 405,06 грн., з яких: 5 457,92 грн прострочене тіло кредиту та 22 947,14 грн відсотки за користування кредитом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позову АТ «Сенс Банк» сплачено 2422,40 грн., позов задоволено на 60,93%, то з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» необхідно стягнути 1475,96 грн. За подання апеляційної скарги АТ «Сенс Банк» сплачено 3633,60 грн., апеляційну скаргу задоволено на 37,32%, то з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» необхідно стягнути 1356,05 грн судового збору. Всього 2 832,01 грн судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2025 року в частині незадоволених вимог та в частині судового збору скасувати і ухвалити у вказаних частинах нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишок заборгованості за угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 09.08.2018 в розмірі 28 405,06 грн., з яких: 5 457,92 грн прострочене тіло кредиту та 22 947,14 грн відсотки за користування кредитом.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1475,96 грн та в суді апеляційної інстанції в розмірі 1356,05 грн., а всього 2 832,01 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного судового рішення 23 лютого 2026 року.

Головуючий Павицька Т. М.

Судді Борисюк Р. М.

Шевчук А. М.