УХВАЛА

25 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 369/12814/24

провадження № 61-1788ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Боярської міської ради третя особа приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області Цеброва Людмила Миколаївна про виділ частки у спадковому майні та визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

1. У липні 2024 року до суду звернулася ОСОБА_2 із позовом про виділ частки у спадковому майні та визнання права власності в порядку спадкування. Одночасно із поданням позовної заяви подано заяву про забезпечення позову.

2. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на 1/4 частину житлового будинку загальною площею 59,1 кв.м, житловою площею 19.1 кв.м з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7965243. В іншій частині - відмовлено.

3. Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції про забезпечення позову, у жовтні 2024 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

4. Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху. Заявнику надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

5. Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2024 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

6. 10 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2024 року.

7. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

8. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

9. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

10. Тобто пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України регламентує перелік ухвал суду першої інстанції, які можливо оскаржити у касаційному порядку, але тільки після їх перегляду в апеляційному порядку.

11. ОСОБА_1 у касаційній скарзі просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2024 року.

12. Верховний Суд звертає увагу заявника, що вказана ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову, не була переглянута в апеляційному порядку, а тому ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2024 року не є судовим рішенням, яке може бути предметом перегляду в суді касаційної інстанції.

13. Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

14. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

15. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15 лютого 2000 року зазначено, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року в справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).

16. З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у цій справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною першою статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Боярської міської ради третя особа приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області Цеброва Людмила Миколаївна про виділ частки у спадковому майні та визнання права власності в порядку спадкування.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак О. М. Осіян Є. В. Синельников