Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7783/25
Номер провадження2/711/186/26
18 лютого 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді: Казидуб О.Г.
секретаря судового засідання: Шульга А.В.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із спільного домоволодіння, -
Адвокат Джирма Алла Володимирівна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній) про виділ в натурі частки із спільного домоволодіння.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_3 є власником 2/3 частин домоволодіння АДРЕСА_2 відповідно Витягу з Державного реєстру речових прав № 434682327 від 09.07.2025 р. з яких: 1/3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом ААН № 941085 від 07.12.1998 р. зареєстрованого в реєстрі за № 1-3529, виданого Другою черкаською державною нотаріальною конторою; 1/3 частина на підставі Договору дарування 1/3 частини будинку, посвідченого приватним нотаріусом Захарченко А.І., № 4857 від 26.12.1998 р.
В послідуючому Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси б/н по справі № 2-6605/10 від 06.10.2010 р., за ОСОБА_3 визнано право власності на самочинно збудований житловий будинок В-2, в, сарай Б, б.
Рішення суду зареєстроване в КП «ЧООБТІ», що підтверджує Витяг про державну реєстрацію прав КП «ЧООБТІ» № 27704730 від 20.10.2010 р.

Проте, оскільки житловий будинок з прибудовами А-1, а, а2 знесено в зв`язку з природньою руйнацією то відповідно і знесені частки позивача та відповідача в даному будинку. Ворота з хвірткою №1, огорожа № 2, огорожа № 4, водо колонка № 4 знесені.

Вказана інформація міститься в примітках існуючих об`єктів майна у Витязі з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № 5085 від 04.11.2024 р. та Інформації щодо показників технічної характеристики об`єкту нерухомого майна № 58537о від 20.12.2024 р.

На даний час існує лише житловий будинок В-2, в, з надвірними будівлями та спорудами сарай Б, б., що належить Позивачу ОСОБА_3 на підставі Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси б/н по справі № 2-6605/10 від 06.10.2010 р., та інші надвірні споруди, які розташовані на приватизованій земельні ділянці, що належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія ЧР 24-2-2880 від 23.02.2001 р.

Відповідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 27.04.2015 р. земельна ділянка площею 477,4 м2 з кадастровим № :02:072:0124, цільове призначення земельної ділянки Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель - Землі житлової та громадської забудови, яка розташована в АДРЕСА_2 . Дата державної реєстрації земельної ділянки 27.04.2015 р.

Відповідно інформації, що міститься в технічному паспорті на будинок, інша частина земельної ділянки площею 238,7 м2 належить Відповідачу на праві приватної власності ( рішення № 1294 від 21.12.2000 р.).

З огляду на вищезазначене, співвласниками домоволодіння за адресою : АДРЕСА_2 згідно правовстановлюючих документах є позивач та відповідачі по справі.

На даний час існуючий житловий будинок у спільному з відповідачем користуванні не перебуває, відповідач не проживає за даною адресою, заходів щодо відновлення своєї частки не вживає.

Частина будинку, що залишилась, відповідає 2/3 частці позивача в праві власності та може бути виділена в натурі, про що свідчить наявний Висновок щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна станом на 04.11.2024 р. Реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:6314-2823-2308-5012.

Частка що може бути виділена в натурі, згідно розрахунку часток складається з: В-2, в (Житловий будинок з прибудовою: №1-1(3,5 м2), №1-2(8,6 м2), №1-3(28,3 м2), №1-4(15,0 м2), №1-5(11,3 м2), №1-6(1,1 м2), №1-7(3,6 м2), №1-8(8,0 м2), №1-9 (12,0 м2), №1-10(13,7 м2). Загальна площа: 105,1 м2; Житлова площа: 62,0 м2); Б, б(Сарай з прибудовою); Д (Вбиральня); Е (Альтанка); Г (Погріб); № 3,6, 7 (Огорожа); № 5 (Зливна яма); І, ІІ(Замощення); Реальна частка (2/3).

Тобто, за технічними показниками 2/3 частини об`єкта нерухомого майна є відокремлена, може бути виділена в натурі.

Крім того, 09.12.2024 р. позивачем отримано технічний паспорт на житловий будинок, де відображено фактичний стан об`єкта, планування та інші технічні характеристики, які підтверджують можливість виділення частки в натурі та вказують, що об`єкт Позивача, який виділяється є окремо побудованим, що має індивідуальний вихід та розташований на приватизованій земельній ділянці. Житловий будинок з прибудовами А-1, а, а2, який був предметом спільної часткової власності сторін - знесено. Отже інша частина будівлі, яка належала Відповідачу, фактично знищена тому виділенню не підлягає.

Вказує, що місце знаходження відповідача не відоме, тому укладення нотаріально посвідченого договору про поділ житлового будинку, що є у спільній частковій власності в натурі та вчинення інших необхідних юридичних дій є неможливим.

Саме ця обставина стала підставою для звернення до суду з даним позовом.

Просить виділити та визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , а саме: житловий будинок з прибудовами «В-2, в», що включають в себе: приміщення №1-1 (3,5 м2), №1-2 (8,6 м2), №1-3 (28,3 м2), №1-4 (15,0 м2), №1-5(11,3 м2), №1-6(1,1 м2), №1-7(3,6 м2), №1-8(8,0 м2), №1-9 (12,0 м2), №1-10(13,7 м2). Загальною площею: 105,1 м2, Житловою площею: 62,0 м2; літ. Б, б- Сарай з прибудовою; літ. Д- Вбиральня; літ.Е - Альтанка; літ. Г - Погріб; № 3,6, 7 - Огорожа; № 5 - Зливна яма; І, ІІ Замощення. Право спільної часткової власності припинити. Судові витрати залишити за позивачем.

05 вересня 2026 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

02 грудня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання.

Адвокат Джирма Алла Володимирівна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_3 , в судове засідання надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Також зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Відзив на позовну заяву не подано.

Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача ОСОБА_4 , повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

На підставі ст.ст. 81,82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК).

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 434682327 від 09.07.2025 року, ОСОБА_3 є власником 2/3 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вищезазначеного Витягу, відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна наступні: складова частина об`єкта нерухомого майна: житловий будинок з прибудовами, А-І, а,а2; опис складової частини: загальна площа (кв.м.): 46,2, житлова площа (кв.м):34; складова частина об`єкта нерухомого майна: житловий будинок, з прибудовою, В-2,в; опис складової частини: загальна площа (кв.м.): 105,1, житлова площа (кв.м): 62; складова частина об`єкта нерухомого майна: сарай з прибудово, Б,б; складова частина об`єкта нерухомого майна: вбиральня, Д; складова частина об`єкта нерухомого майна: погріб, Г; складова частина об`єкта нерухомого майна: огорожа, 1-4; складова частина об`єкта нерухомого майна: зливна яма,5; складова частина об`єкта нерухомого майна: замощення, І,ІІ; складова частина об`єкта нерухомого майна: альтанка,Е.

Право власності на 2/3 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 підтверджується також Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 грудня 1998 року та Договором дарування 1/3 частини будинку від 06 грудня 1998 року.

Відповідно до Інформації про зареєстроване право власності № 58537 від 20 грудня 2024 року, виданої КП «ЧООБТІ», 1/3 частина домоволодіння АДРЕСА_2 зареєстровано у КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_2 , на підставі Договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Рубан Ж.В. 13.09.2001 року № 6891.

06 жовтня 2010 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 2-6605/10 визнано за ОСОБА_3 право власності на самочинно збудовані (відповідно до технічного паспорту) житловий будинок В-2, в, сарай Б, б, які розташовані в АДРЕСА_2 .

Вищезазначене рішення суду було зареєстровано в КП ЧООБТІ, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав КП «ЧООБТІ» № 27704730 від 20.10.2010.

Відповідно до Інформації щодо показників технічної характеристики об`єкту нерухомого майна № 58537о від 20 грудня 2024 року, наданої КП «ЧООБТІ», житловий будинок з прибудовами літ. А-1,а,а2 знесено. Відповідно до договору дарування частини будинку від 13.09.2001 року р№6891, посвідченого приватним нотаріусом Рубан Ж.В. 1/3 частини знесеного будинку з належною частиною надвірних споруд (погріб Г, огорожа № 1,3, відмостка І, водоколонка № 4) належить ОСОБА_2 . Альтанка літ. Е, ворота з хвірткою № 6, огорожа №7 побудовано, що відповідно до Постанови КМУ № 406 від 07.06.2017 року (зі змінами та доповненнями), не потребує документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та не підлягає прийняттю в експлуатацію. Ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2, огорожа № 4, водоколонка № 4 знесено.

Вищезазначена інформація зазначена, також, у Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № ЕШ01:6314-2823-2308-5012.

Тобто, на даний час існує лише житловий будинок В-2, в, з надвірними будівлями та спорудами сарай Б, б., що належить Позивачу ОСОБА_3 на підставі Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси б/н по справі № 2-6605/10 від 06.10.2010 р., та інші надвірні споруди, які розташовані на приватизованій земельні ділянці, що належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія ЧР 24-2-2880 від 23.02.2001 р.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 27.04.2015 року, земельна ділянка площею 477,4 м2 з кадастровим № :02:072:0124, цільове призначення земельної ділянки Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель - Землі житлової та громадської забудови, яка розташована в АДРЕСА_2 . Дата державної реєстрації земельної ділянки 27.04.2015 р.

Як вбачається з Технічного паспорту на житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_5 зареєстровано S + 238,7 кв.м. в приватній власності (державний акт), рішення № 1294 від 21.12.2000 року.

Як вбачається з Висновку щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна, виконаного ТОВ «Гет Текнолоджі», який виданий власнику ОСОБА_3 про те, що на підставі наданих правовстановлювальних документів та даних технічного паспорту реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності: ТШ01:6314-2823-2308-5012 станом на 04.11.2024 року по домоволодінню: 2/3 частки. Частка, що виділяється в натурі, згідно розрахунку часток складається з: житлового будинку з прибудовами «В-2, в», що включають в себе: приміщення №1-1 (3,5 м2), №1-2 (8,6 м2), №1-3 (28,3 м2), №1-4 (15,0 м2), №1-5(11,3 м2), №1-6(1,1 м2), №1-7(3,6 м2), №1-8(8,0 м2), №1-9 (12,0 м2), №1-10(13,7 м2). Загальною площею: 105,1 м2, Житловою площею: 62,0 м2; літ. Б, б- Сарай з прибудовою; літ. Д- Вбиральня; літ.Е - Альтанка; літ. Г - Погріб; № 3,6, 7 - Огорожа; № 5 - Зливна яма; І, ІІ Замощення. Реальна частка 2/3, розташовано за адресою: АДРЕСА_2 .

Тобто, за технічними показниками 2/3 частини об`єкта нерухомого майна є відокремлена, може бути виділена в натурі.

Також, 04 листопада 2024 року КП «ЧООБТІ» виготовлено Технічний паспорт на житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_3 , де відображено фактичний стан об`єкта, планування та інші технічні характеристики, які підтверджують можливість виділення частки в натурі та вказують, що об`єкт ОСОБА_3 , який виділяється є окремо побудованим, що має індивідуальний вихід та розташований на приватизованій земельній ділянці. Житловий будинок з прибудовами А-1, а, а2, який був предметом спільної часткової власності сторін - знесено. Отже інша частина будівлі, яка належала ОСОБА_2 , фактично знищена тому виділенню не підлягає.

Предметом спору в цій справі є виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні спору.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами 1-3 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20) зроблено висновок про те, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. У справі, що переглядається, позивач пред`явила позовні вимоги саме про виділ належної їй частки в праві спільної часткової власності на домоволодіння за правилами статті 364 ЦК України та визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками відповідно до часток у житловому будинку. Позовних вимог про поділ домоволодіння в натурі між сторонами в порядку статті 367 ЦК України позивач не заявляла. Установивши, що спірне домоволодіння належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, апеляційний суд не врахував, що виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, у зв`язку з чим зробив помилковий висновок про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Позовна вимога про визначення порядку користування земельною ділянкою також не підлягає задоволенню як похідна від вирішення позовної вимоги про виділ частки зі спільної часткової власності.

В постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 495/3521/18 (провадження № 61-18535св21) вказано, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності в разі поділу (стаття 367 ЦК України), спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. При цьому слід ураховувати, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Таким чином, суд повинен зазначити в рішенні, яка частка із спірного майна надається відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача. При цьому загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати інтереси обох сторін. Розглядаючи справу, суд апеляційної інстанцій не врахував, що у цьому конкретному випадку виділ частки в спірному майні лише для позивачів є неможливим, а можливим є поділ цього спільного майна в натурі між сторонами у справі, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. Разом із тим, припинивши право спільної часткової власності співвласників на спірну нежилу будівлю магазину, апеляційний суд частку відповідачав спірному майні не зазначив, не визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у його власності. При таких обставинах суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про наявність правових підстав для задоволення позову про виділ частки в спірному майні.

Позивачем ОСОБА_3 заявлено позовну вимогу саме про виділ належної їм частки в праві спільної часткової власності на домоволодіння за правилами ст. 364 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч.2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до п.п.7, 8 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок" від 04 жовтня 1991 року №7 в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Слід зазначити, що встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень в користування, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 363, 364, 367 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок" від 04 жовтня 1991 року №7, постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок", ст. ст. 10, 12, 17, 81, 89, 200 ч. 3, 206 ч. 4, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із спільного домоволодіння задоволити.

Виділити та визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , а саме: житловий будинок з прибудовами «В-2, в», що включають в себе: приміщення №1-1 (3,5 м2), №1-2 (8,6 м2), №1-3 (28,3 м2), №1-4 (15,0 м2), №1-5(11,3 м2), №1-6(1,1 м2), №1-7(3,6 м2), №1-8(8,0 м2), №1-9 (12,0 м2), №1-10(13,7 м2). Загальною площею: 105,1 м2, Житловою площею: 62,0 м2; літ. Б, б- Сарай з прибудовою; літ. Д- Вбиральня; літ.Е - Альтанка; літ. Г - Погріб; № 3,6, 7 - Огорожа; № 5 - Зливна яма; І, ІІ Замощення.

Припинити право спільної часткової власності між співвласниками на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: О. Г. Казидуб