Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/130/26
Єдиний унікальний №733/2516/25
Рішення

Іменем України

22 січня 2026 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Вовченка А.В.,

з участю секретаря судового засідання Мошенець Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м.Ічня цивільну справу за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

До Ічнянського районного суду у грудні 2025 року надійшла позовна заява ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 11040, 00грн. та суми сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.01.2025 року між ТОВ «Споживчий кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №20.01.2025-100001955 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. на строк 155 днів. Процентна ставка стандартна-фіксована незмінна 1% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами , розмір процентної ставки не може бути збільшений в односторонньому порядку. Комісія за надання кредиту 360,00 грн., додаткова комісія 720,00 грн., неустойка 2000,00грн. Дата повернення кредиту - 23.06.2025 року.

В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 11040,00грн, а саме: 4000,00 грн. тіло кредиту, 3960,00 грн. проценти, комісія 360,00 грн., 720,00 грн. додаткової комісії , 2000,00 грн. неустойка, чим порушуються права та інтереси позивача.

Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання згідно Договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, у судове засідання не з`явився, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не надав.

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та ухвалює рішення за наявними у справі доказами.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.01.2025 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) №20.01.2025-100001955 від 20.01.2025 року на суму 4000,00 грн. строком на 155 днів з оплатою процентів та комісії за користування кредитом.

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п.4.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_1 .

Відповідно до п.6.6 Договору, приймаючи пропозицію і підписуючи договір Позичальник підтверджує, що уклав цей Договір повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням, та має здатність виконувати його умови, повністю розуміє та вважає справедливими щодо себе усі умови Договору, свої права та обов`язки за Договором і погоджується з ними.

Даний договір було укладено в електронній формі і підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора для кредитного договору. Підписавши Оферту у порядку ,передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", відповідач підтвердила,що попередньо уважно ознайомилась з умовами Договору, прийняла їх і зобов`язалась виконувати. Заявка до Кредитного договору та Паспорт споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною Договору, відповідачем також підписано електронним підписом. Крім іншого, Договір містить і графік платежів.

Відповідно до довідки ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ТОВ «УПР» яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, 20.01.2025 о 16:51:18 було здійснено переказ коштів на суму 4000,00 грн. на номер картки відповідача 4149 6090 5966 6679, призначення платежу: Видача за договором кредиту №20.01.2025-100001955 від 20.01.2025 року. Таким чином, позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі.

Натомість, відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 11040,00 грн, а саме: 4000,00 грн. тіло кредиту, 3960,00 грн. проценти, комісія (пов`язана з наданням кредиту) 360,00 грн., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) -720,00 грн., 2000,00 грн. неустойка, що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості за Кредитним договором №20.01.2025-100001955 від 20.01.2025 року.

До теперішнього часу відповідач не сплатив позивачу заборгованість, чим порушив свої зобов`язання, що встановлені укладеним Договором.

Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ч.12 та 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно дост. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до частини 3 статті 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

Із розрахунку заборгованості по кредитному договору №20.01.2025-100001955 від 20.01.2025 встановлено, що відповідач ОСОБА_1 ухиляється від взятих на себе зобов`язань по сплаті кредитних платежів та відсотків за користування кредитом, а саме: не сплачує проценти за користування кредитом, не проводить погашення кредиту у строки, передбачені кредитним договором, його заборгованість за кредитним договором становить 11 040,00 грн, а саме: 4000,00 грн. тіло кредиту, 3960,00 грн. проценти, комісія (повязаної з наданням кредиту) 360,00 грн., комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) 720, 00 грн. та 2000,00 грн. неустойка.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Згідност.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У ч.1 ст.612 ЦК України вказано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Відповідач в порушення умов кредитних договорів не виконав зобов`язання по сплаті кредиту та відсотків, в результаті чого по кредиту виникла заборгованість ,а відтак відповідач порушив вимоги ст.ст.526, 530 ЦК України відповідно до яких зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений договором строк.

Отже, враховуючи, що відповідач, взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості не надав, підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних ним кредитних коштів та відсотків у вказаному розмірі, або для

зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в цій частині, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 7960,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 4000,00 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 3960,00грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (штрафу,пені), то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки ОСОБА_1 уклав договір кредиту з ТОВ "Споживчий кредит" 20.01.2025 р, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України неустойка в розмірі 2000,00 грн. не підлягає стягненню з відповідача, а підлягає списанню позивачем.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) у розмірі 720,00 грн. та комісії (пов`язаної з наданням кредиту) -360,00 грн. то суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 визначено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою

фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Враховуючи імперативне врегулюванням законодавством про захист прав споживачів умов щодо нарахування комісії з обслуговування кредитного договору щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості не підлягає застосуванню, отже відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги в частині стягнення комісії.

А тому, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає заборгованість в розмірі 7960,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 4 000 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 3960,00 грн.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 7960,00 грн, що становить 72,1% від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1746,55 грн.(2422,40/100 х 72,1%).

На підставі наведеного, керуючись статтями 525-527, 530, 610, 611, 629, 1048- 1050, 1054 ЦК України, статтями 13, 43, 76-81, 141, 263, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 (місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» , код за заборгованість за договором кредиту №20.01.2025-100001955 від 20.011.2025 у розмірі 7960,00 грн. , повернення сплаченого судового збору у розмірі 1746,55 грн, а всього 9 706 (дев`ять тисяч сімсот шість) грн. 55коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 22 січня 2026 року.

Суддя А. В. Вовченко