Справа № 350/1732/25
Номер провадження 2/350/166/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сокирко Л.М., секретаря судових засідань Видойник І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернувся до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 , у якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" заборгованість за кредитним договором в розмірі 14 672 грн 99 коп., витрати понесені по сплаті судового збору в розміоі 2 422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, 11 жовтня 2018 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір банківського обслуговування шляхом підписання Заяви про надання кредиту «Кредитна картка» № 010/34219/82/468392, відповідно до умов якого клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на картковому рахунку надати клієнту в межах поточного ліміту кошти (кредит), а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитним договором. Однак відповідачка не виконала належним чином умови кредитного договору.

13 жовтня 2022 року позивач та первісний кредитор Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» уклали договір відступлення права вимоги № 114/2-52, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 010/34219/82/468392 від 11 жовтня 2018 року. Таким чином до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 14 672 грн 99 коп.

Оскільки позичальник добровільно заборгованість не сплатив, товариство просить суд стягнути з відповідача 14 672 грн 99 коп. заборгованості за кредитним договором, що складається з: 14 391 грн 47 коп. - тіло кредиту; 281 грн 52 коп. проценти, а також судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі; не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив не подавала. Ухвалою судді від 1 грудня 2025 року у справі відкрито провадженні та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Дослідивши матеріалами справи, зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, суд установив, що сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Суд установив, що 11 жовтня 2018 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір банківського обслуговування шляхом підписання Заяви про надання кредиту «Кредитна картка» № 010/34319/82/468392, за умовами якого згідно п.п. 1.3, 1.4, 1.5 цього Договору сума поточного ліміту кредиту згідно заяви становила 10 000 грн строком на 48 місяців, зі сплатою процентів (процентна ставка фіксована) 42 % річних. Заява про надання кредиту «Кредитна картка» № 010/34218/82/468392 разом із Додатком № 1 до неї складають кредитний договір, який укладено 11 жовтня 2018 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 . Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного договору, шляхом перерахування коштів у розмірі 10 000 грн на кредитну платіжну картку НОМЕР_1 , про отримання якої ОСОБА_1 поставила власний підпис. 13 жовтня 2022 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» уклали договір відступлення права вимоги № 114/2-52, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 010/34219/82/468392 від 11 жовтня 2018 року.

Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 114//2-52 заборгованість на дату відступлення права вимоги відповідачки становить 14 672 грн 99 коп., з яких: 14 391 грн 47 коп. заборгованості за тілом кредиту та 281 грн 52 коп. заборгованість по процентам.

Таким чином до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 14 672 грн 99 коп.

Відповідачка умови кредитного договору не виконує та має заборгованість перед позивачем у розмірі 14 672 грн 99 коп. Крім того, позивач зазначив, що ним 14 листопада 2025 року відповідачці було спрямовано досудовому вимогу про досудове врегулювання спору за кредитним зобов`язанням, яку остання залишила поза увагою. Відповідно до частин першої, другої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). В силу частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень частини першої статті 634 Цивільного кодексу України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 Цивільного кодексу України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу частини першої статті 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання відпозичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги. Оскільки в порушення умов вказаного договору ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту в розмірах та на умовах, визначених укладеним правочином, презумпція правомірності якого не спростована, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу суд враховує, що відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Представник позивача просив стягнути понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн, додавши до матеріалів справи докази понесення таких витрат. Згідно з частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в матеріалах справи наявні такі докази: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 1 липня 2025 року укладений з Адвокатським об`єднанням «Апологет», ордер на надання правничої допомоги серії ВС № 1381377 від 2 липня 2025 року на представництво інтересів позивача; акт № 1384 від 10 листопада 2025 року наданих послуг; детальний опис наданих послуг. Дослідивши подані представником позивача докази та матеріали справи, суд вважає, що в даному випадку розмір витрат на правничу допомогу в сумі 8 000 грн є таким, що підлягає до задоволення. Керуючись статтями 3, 6, 207, 509, 512, 525, 526, 530, 611, 612, 625, 626, 627, 628, 633, 634, 638, 639, 1048, 1054, 1077, 1078 Цивільного кодексу України, статтями 133, 137, 141, 142, 206, 263-265, 273, 274-279, 280 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" () заборгованість за кредитним договором № 010/34219/82/468392 від 11 жовтня 2018 року в розмірі 14 672 (чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят дві) грн 99 коп. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" сплачений судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуто Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відомості про учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" (місцезнаходження: вулиця Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 79029; ; IBAN: НОМЕР_3 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614);

відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Текст судового рішення складено 23 лютого 2026 року.

Суддя Сокирко Л.М.