Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2026 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

секретар судового засідання Рашевська О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бар справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Барської міської ради Вінницької області про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та припинення права приватної власності на нерухоме майно

УСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Чубар О.В. обґрунтувала позовні вимоги наступним.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій знаходиться вказаний будинок з господарськими спорудами, на підставі Договору купівлі - продажу від 14.06.1988 р. ОСОБА_1 було видано Державний акт на право приватної власності на землю від 02.04.1998 року, для обслуговування житлового будинку площею 0,0545 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, позивач не має можливості належним чином обслуговувати житловий будинок та користуватися ним, а також оформити документи на будинок та виготовити документацію на земельну ділянку під ним, згідно чинного законодавства, так як було встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 здійснено приватизацію земельної ділянки під гаражне будівництво 0,0035 га, частина якої виділена із земельної ділянки позивача, яка призначена для обслуговування його житлового будинку, а інша частина із землі загального користування, що призначена для проїзду та проходу.

Підставою для приватизацію даної земельної ділянки стало рішення органу місцевого самоврядування, а саме рішення 54 сесії Барської міської ради 6 скликання від 14.07.2014 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 ». Даним рішенням за заявою відповідача ОСОБА_2 , було затверджено технічну документацію із землеустрою на нову земельну ділянку під будівництво гаража, кадастровий номер :01:141:0102, по АДРЕСА_2 та передано йому безкоштовно у приватну власність.

Частина спірної земельної ділянки відповідача виділена із земельної ділянки позивача, яка призначена для обслуговування його житлового будинку, а інша частина із землі загального користування, що призначена для проїзду та проходу.

Позивач вважає, що Барською міською радою було порушено законодавчі норми та сформовано та передано у приватну власність нову земельну ділянку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під гаражне будівництво, а не на підставі проєкту землеустрою, як вимагає ЗК України. При формуванні нової земельної ділянки під гаражне будівництво відповідачу ОСОБА_2 , не були враховані межі земельної ділянки позивача згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 02.04.1998 р., для обслуговування житлового будинку та не було погоджені межі нової земельної ділянки із власником суміжної земельної ділянки, тобто з позивачем.

Позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення 54 сесії Барської міської ради 6 скликання від 14.07.2014 р. «Про затвердження технічної документації і землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (н місцевості) гр. ОСОБА_2 ». Припинити право приватної власності за ОСОБА_2 , на земельну ділянку кадастровий номер :01:141:0102, що розташована з адресою: АДРЕСА_3 . Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, за кадастровим номером: :01:141:0102, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

У судовому засіданні представник позивача адвокат Чубар О.В. позовні вимоги підтримала з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ярковська С.О. позов не визнала, заперечила проти його задоволення. Пояснила, що земельна ділянка відповідачем отримана в порядку чинного законодавства. Право власності підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю.

Представник відповідача Барської міської ради Вінницької області Юрій Гвоздяр позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, про що зазначив у письмовій заяві до суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Позивач ОСОБА_1 являється власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій знаходиться вказаний будинок з господарськими спорудами. Право власності позивача на будинок підтверджується правовстановлюючим документом Договором купівлі - продажу від 14.06.1988 р. Договір зареєстровано в Могилів-Подільському БТІ за № 764. Право власності позивача на земельну ділянку, площею 0,0545 га, для обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 02.04.1998 р.

Згідно ч. 1, 3-5 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Рішенням 49 сесії 6 скликання Барської міської ради Барського району Вінницької області від 31.01.2014 «Про надання дозволу на виготовлення документації на земельну ділянку гр. ОСОБА_2 » надано дозвіл відповідачу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтованою площею 0,0491га по АДРЕСА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови».

Підставою для приватизації даної земельної ділянки стало рішення органу місцевого самоврядування , а саме рішення 54 сесії Барської міської ради 6 скликання від 14.07.2014 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення)меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 ». Затверджено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку під будівництво гаража, кадастровий номер: :01:141:0102, по АДРЕСА_2 та передано йому безкоштовно у приватну власність.

Наданий Барською міською радою дозвіл на відновлення меж земельної ділянки «за рахунок земель житлової та громадської забудови» є помилковим, так як земельна ділянка кадастровий номер :01:141:0006 ще з 13.01.2004 року знаходиться в приватній власності ОСОБА_2 згідно державного акту серія ВН №137093.

Згідно ст. ст. 116, 118, 123, 124, 134, 186 Земельного кодексу України, ст. 25 Закону України «Про землеустрій» громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом, або за результатами аукціону, на підставі відповідних проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Документація із землеустрою підлягає затвердженню органами, які надали дозвіл на їх розроблення. Згідно ст. 5, ч. 13 ст. 21, ст. 23 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ст. ст. 1, 25 Закону України «Про землеустрій», п.п. 15, 24, 50, 51, 53 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 (надалі Порядку №1051), результати робіт із землеустрою та оцінки земель, в тому числі документація із землеустрою, яка є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру оформляються у паперовій формі відповідно до вимог Закону України «Про землеустрій» та у формі електронного документа відповідно до вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр» і перевіряються Державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, на відповідність встановленим вимогам до змісту структури і технічних характеристик щодо розроблення такого документа.

Отже, документація із землеустрою набуває статусу офіційного документу після її затвердження відповідним органом (у випадках передбачених законодавством) або після перевірки обмінного файлу відповідним органом. Тобто, лише на час винесення рішення відповідним органом влади про затвердження документації із землеустрою, заходи, передбачені ним, підлягають реалізації саме в тій формі та за визначеними параметрами.

Згідно вимог ст. 186 Земельного кодексу України, ст.ст. 30, 55 закону України «Про землеустрій» станом на час розроблення досліджуваної документації із землеустрою «Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» не потребує затвердження.

Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Згідно п. п. 2, 3 Розділ VII «Прикінцеві та перехідні положення» закону України «Про Державний земельний кадастр» (станом на травень 2014 року), земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :01:141:0102 площею 0,0035га з цільовим призначенням для індивідуального гаражного будівництва розташована по АДРЕСА_2 до виготовлення Технічної документації не була сформована в розумінні ст.79-1 Земельного кодексу України, пунктів 2, 3 Розділ VII «Прикінцеві та перехідні положення» закону України «Про Державний земельний кадастр» та її формування повинно було здійснюватися у порядку відведення земельної ділянки із земель державної та комунальної власності за Проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно ст. 50 закону Україна «Про землеустрій».

Однак, Барською міською радою було сформовано та передано у приватну власність нову земельну ділянку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під гаражне будівництво, а не на підставі проєкту землеустрою, як вимагає ЗК України.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 7782/7783/23-21/938/24-21 від 08.10.2024:

1. На підставі вище проведеного дослідження встановлено, що на спірну земельну ділянку за кадастровим номером :01:141:0102 розташовану по АДРЕСА_2 згідно вимог ст. 79-1 Земельного кодексу України, ст. 50 закону України «Про землеустрій» та пунктів 2, 3 Розділ VII «Прикінцеві та перехідні положення» закону України «Про Державний земельний кадастр» потрібно було розробляти проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

2. На підставі вище проведеного дослідження встановлено, що розроблення та затвердження технічної документація на земельну ділянку за кадастровим номером :01:141:0102, а саме: «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок гр. ОСОБА_2 , земельні ділянки знаходяться за адресою: АДРЕСА_6 (діл. №1) та АДРЕСА_2 (діл. №2)» не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування. Розроблення Технічної документації не відповідає вимогам ст. 79-1 Земельного кодексу України, п.п.2, 3 Розділ VII «Прикінцеві та перехідні положення» закону України «Про Державний земельний кадастр», ст. 29 закону України «Про землеустрій», ст. 34 закону України «Про Державний земельний кадастр», пункту 2.8 Інструкції №376, Додатку 1 та Додатку 2 до Інструкції №376 (див. дослідну частину арк. 17-22 висновку та Таблицю №1). Затвердження Технічної документації не відповідає вимогам ст.186 Земельного кодексу України.

3. На підставі проведеного дослідження, враховуючи наявні матеріали, вимоги нормативно-правових актів з питань будівництва та результати отримані під час натурного обстеження, встановлюємо, що конфігурація меж та місцерозташування земельної ділянки площею 0.0035га з кадастровим номером :01:141:0102 не відповідає вимогам чинних норм, зокрема п.п.6.1.39, 6.1.41, 15.2.2, таблиці 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», п.4.6, розділу 6 ДБН В.2.3-15:2007 «Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» щодо здійснення будівництва будівлі гаражу.

4. На підставі вище проведеного дослідження, керуючись вимогами нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування наданих на дослідження матеріалів цивільної справи №125/452/23, результатів топографо-геодезичної зйомки та проведеного натурного обстеження об`єктів дослідження експерт прийшов до висновку, що не має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладання земельних ділянок - :01:141:0102, по АДРЕСА_2 та земельної ділянки за державним актом на право приватної власності на землю від 02.04.1998р, для обслуговування житлового будинку площею 0,0545га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно-правових актів.

5.На підставі вище проведеного дослідження, керуючись вимогами нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування наданих на дослідження матеріалів цивільної справи №125/452/23, результатів проведеного натурного обстеження об`єктів дослідження експерт прийшов до висновку, що не має місце порушення землекористування, а саме виділення земельної ділянки :01:141:0102, під будівництво гаража із земель загального користування призначених для проїзду та проходу, згідно правовстановлюючих документів - Державного акту на право приватної власності на землю від 02.04.1998р, для обслуговування житлового будинку площею 0,0545га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та вимог нормативно-правових актів

6. На підставі вище проведеного дослідження, керуючись вимогами нормативно-правових актів з питань будівництва, землеустрою та землекористування наданих на дослідження матеріалів цивільної справи №125/452/23, результатів топографо-геодезичної зйомки та проведеного натурного обстеження об`єктів дослідження експерт прийшов до висновку, що не має технічно можливих варіантів для влаштування проїзду (проходу) до господарської будівлі (убиральні) та земельної ділянки (під городництво), належних позивачу за Договором купівлі-продажу від 14.06.1998 та Державним актом серія ВН №00572 від 02.04.1998 поза межами земельної ділянки за кадастровим номером :01:141:0102.

Тобто, при формуванні нової земельної ділянки під гаражне будівництво відповідачу ОСОБА_2 , не були враховані межі земельної ділянки позивача згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 02.04.1998 р., для обслуговування житлового будинку та не було погоджені межі нової земельної ділянки із власником суміжної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 4 ст. 83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть

передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

В порушення зазначеної норми, відповідачами не було взято до уваги, що спірна ділянка виділяється із земель загального користування призначених для проїзду та проходу до господарських будівель, як позивача так і відповідача. Передання спірної ділянки відповідачу ОСОБА_2 у приватну власність, фактично позбавила позивача вільного доступу та проїзду до його господарських споруд.

Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення 54 сесії Барської міської ради 6 скликання від 14.07.2014 р. «Про затвердження технічної документації і землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (н місцевості) гр. ОСОБА_2 ».

Припинити право приватної власності за ОСОБА_2 , на земельну ділянку кадастровий номер: :01:141:0102, що розташована з адресою: АДРЕСА_3 .

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, за кадастровим номером :01:141:0102, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Повне судове рішення складено 20 лютого 2026 року.

Суддя: