Справа № 397/1627/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2026 селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Гайдар Н.І.,

за участю: секретаря судового засідання - Іваненко Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ТОВ «Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2026 року позов ТОВ «Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал» заборгованість у сумі 70000,00 грн, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та 10000,00 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

12.02.2026 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення, в якій він просить скасувати заочне рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2026 року у справі №397/1627/25 та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування своєї заяви відповідач зазначив, щоне отримував у порядку, визначеному главою 7 ЦПК України «Судові виклики і повідомлення», будь-яких викликів у судові засідання. Наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу не містять жодних підписів відповідача, як і підстав невручення даних повідомлень відповідачу. Про справу фактично дізнався тільки коли текст рішення було оприлюднено в ЄДРСР та він надійшов у застосунок ДІЯ. Сукупність описаних обставин призвела до неможливості реалізації відповідачем процесуальних прав на подання обґрунтованого заперечення проти позову з поважних причин. Також з цих же причин не міг раніше подати заяву про перегляд заочного рішення, адже просто не знала про існування цієї справи. Відповідач вважає, що вказане рішення ухвалено без його участі та він не був повідомлений про про час та місце розгляду справи. Звертає увагу суду, позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема не довів укладення кредитного договору між ним та первісним кредитором на умовах, що вказані в наданих копіях договору, не довів перерахування тіла кредиту, не довів розмір фактично наданих у кредит коштів та розмір відсотків, які він просить стягнути за період користування кредитними коштами, не підтвердив перерахування коштів первісному кредитору за отримання грошових вимог, а тому у задоволені позову слід було відмовити у повному обсязі. Вказує, що вимоги позивача про стягнення заборгованості є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають, що вказує на необґрунтованість заочного рішення. Просить скасувати заочне рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2026 року у справі №397/1627/25 та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви належним чином, в заяві про перегляд заочного рішення просив розглянути справу за його відсутності. Заяву просив задовольнити.

Згідно з ч.1 ст. 287 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, повно, всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2026 року у справі №397/1627/25 позов ТОВ «Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал» заборгованість у сумі 70000,00 грн, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та 10000,00 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно ч.1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, згідно чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за існування двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити. Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява відповідача про перегляд заочного рішення у справі за позовом ТОВ «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, не підлягає задоволенню з таких підстав.

В обґрунтування підстав для перегляду заочного рішення відповідач зазначив про те, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи та про рішення від 19.01.2026 року, в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу не містять жодних підписів відповідача, як і підстав невручення даних повідомлень відповідачу.

Однак, з матеріалів справи встановлено, що повістки про виклик в судове засідання відповідача направлялися за місцем його реєстрації та поверталися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім того, судова повістка про виклик до суду в даній справі була надіслана відповідачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет та доставлена 18.12.2025 року.

Також, за адресою зареєстрованого місця проживання відповідачу рекомендованим листом з повідомленням було направлено копію заочного рішення від 19.01.2026 року, яке повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також заочне рішення було направлено відповідачу в електронний кабінет та доставлено 20.01.2026 року.

Відповідно до п.3 ч. 8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно з п.4 ч.6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Крім того, якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Отже, наведені в заяві доводи про неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи та винесене судом заочне рішення є безпідставними.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 09.08.2019 у справі №906/142/18 та від 12.12.2018 у справі №752/11896/17.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Однак, стороною відповідача не подано доказів, які б вказували на те, що судом при винесенні оскаржуваного заочного рішення не було належним чином та в повному обсязі встановлено та досліджено обставини, які є необхідними для об`єктивного вирішення спору, не подано нових доказів, які можуть призвести до ухвалення рішення у цій справі, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто пункту 1 статті 6 конвенції, а також статті 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

Зазначені стороною відповідача обставини не можуть бути підставою для скасування заочного рішення, при фактичній відсутності сукупності підстав, які зазначені в частині першій статті 288 ЦПК України.

Обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення зводиться до непогодження з винесеним рішенням по суті та з оцінкою доказів.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною відповідача не доведена наявність істотних обставин, які поза розумним сумнівом спростовують обґрунтування позову, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, а тому заява відповідача про перегляд заочного рішення та його скасування є необґрунтованою, в зв`язку з чим, в її задоволенні слід відмовити.

Частиною четвертою статті 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77-81, 141, 259-261, 284-288 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2026 року у справі №397/1627/25 за позовом ТОВ «Фінансової Компанії "Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 25.02.2026 року.

Суддя: Н.І. Гайдар