Справа № 212/8776/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2026 року м. Кривий Ріг
Покровського районного суду міста Кривого Рогу у складі:
суддя- Ведяшкіна Ю.В.
секретар судового засідання Розинько К.А.
у цивільній справі №212/8776/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-
В обґрунтування позову зазначено, що 13.10.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір №4054124 про надання споживчого кредиту (кредитний договір), на умовах строковості, зворотності, платності. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 3000,00 грн. (п. 1.2. кредитного договору). Строк кредиту 350 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів (п. 1.3. кредитного договору). Відповідно до п. 1.4.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується відповідно до умов договору. Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулось на підставі укладеного Договору про переказ коштів №ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року між ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», згідно умов якого ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» перерахувало грошові кошти у сумі 3000,00 грн. на платіжну картку НОМЕР_1 . Відповідач не виконував свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином, в наслідок чого станом на 24.05.2024 року.
17.09.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
31.10.2024 року представник позивача подав до суду додаткові письмові пояснення, в яких також просив витребувати банківську виписку по картковому рахунку, на який здійснювались грошові перекази Відповідачу за вказаними договорами.
13.11.2024 року за клопотанням представник позивача судом витребувано з АТ «А-Банк» інформацію щодо переказу грошових коштів на картковий рахунок Відповідача.
27.11.2024 року на виконання ухвали суду від 13.11.2024 року надійшла інформація, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , та додано виписку про рух коштів по карті за 04.10.2023 рік.
30.12.2025 року за клопотанням представника позивача змінено найменування позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений належним чином, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив.
У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.
У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника Позивача на проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.
13.10.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір №4054124 про надання споживчого кредиту (кредитний договір), на умовах строковості, зворотності, платності.
Відповідач ознайомлений з паспортом споживчого кредиту (а.с.43).
Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулось на підставі укладеного Договору про переказ коштів №ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року між ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», відповідно до якого, ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» перерахувало грошові кошти у сумі 3000,00 грн. на платіжну картку НОМЕР_1 (а.с.20).
24 травня 2024 року між ТОВ «ФК «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 24/05/24, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право вимоги до Відповідача за кредитному договору №4054124 від 13.10.2023 року (а.с. 129-133).
За період з 13.10.2023 по 24.05.2024 року новий кредитор нарахував проценти за 60 календарних днів у сумі 3587,99 грн.
Відповідач ознайомлений з паспортом споживчого кредиту (а.с.46-47).
Рішенням № 251124/1 від 25 листопада 2024 року найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінено на нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Реєстраційні дії щодо зміни найменування позивача проведені державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Мельник І. В. 10 грудня 2024 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № 010062201 від 10 грудня 2024 року.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).

За приписами пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина 1 статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_1 не погасив наявну заборгованість за вказаними кредитними договорами; не оспорював в судовому порядку дійсність зазначених договорів; не спростував заявлені проти нього позовні вимоги; не оспорював розрахунок заборгованості.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про

стягнення заборгованості за Договором №4054124 від 13.10.2023 року, яка виникла станом на 24.05.2024 року, у розмірі 16144,27 грн. (з яких: - тіло кредиту 2989,99 грн., заборгованість за процентами 13154,28 грн.) та за Договором №7137200 від 04.10.2023 року, яка виникла станом на 04.01.2024 року, у розмірі 42462,00 грн. (з яких: - тіло кредиту 15000,00 грн., заборгованість за процентами 27462,00 грн.), а всього на суму 58 606,27 грн., правомірні, регулюються умовам укладених кредитних договорів та нормами чинного законодавства України, тому підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення нарахованих Позивачем процентів за 60 календарних днів, тобто за період з 24.05.2024 року по 22.07.2024 року, у сумі 3587,99 грн. за Договором №4054124 від 13.10.2023 року; та за 60 календарних днів, тобто за період з 27.05.2024 по 25.07.2024 року, у сумі 17910,00 грн. за Договором №7137200 від 04.10.2023 року, то суд зазначає про наступне.

Як встановлено суду з наданих Позивачем доказів, первісний позикодавець ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» припинив нараховувати ОСОБА_1 проценти за Договором №7137200 від 04.10.2023 року - 04.01.2024 року (а.с. 56-62); 04.10.2023 року та 27.05.2024 року між первісними кредиторами та Позивачем укладено договори факторингу, відповідно до яких Позивач, за плату, набув право вимоги до Відповідача, та Позивач за період з 24.05.2024 року по 22.07.2024 року, за Договором №4054124 від 13.10.2023 року, та за період з 27.05.2024 по 25.07.2024 року, за Договором №7137200 від 04.10.2023 року, нараховані відсотки у сумі 3587,99 грн. та 17910,00 грн., що не відповідає умовам наведених кредитних договорів та договорів факторингу, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Столітнім М.М. 17 липня 2024 року було укладено Договір про надання правової допомоги №17/07-2024 (а.с.127-133). Як вбачається з акту виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №17/07-2024 від 17.07.2024 року адвокатом Столітнім М.М. було надано ТОВ «ФК «Фінтраст УКРАЇНА» правові послуги на суму 10000 грн. (а.с.63).

Суд, розподіляючи витрати, понесені Позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з Відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.

При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.

За таких обставин суд вважає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10000 грн., є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для Відповідача, що суперечить принципу розумної необхідності судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, суд вважає розмір у сумі 4000 грн. співмірним розміром витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з Відповідача на користь позивача.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягають стягнення витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за Договором №4054124 від 13.10.2023 року, яка виникла станом на 24.05.2024 року, у розмірі 16144,27 грн. (з яких: - тіло кредиту 2989,99 грн., заборгованість за процентами 13154,28 грн.) та за Договором №7137200 від 04.10.2023 року, яка виникла станом на 04.01.2024 року, у розмірі 42462,00 грн. (з яких: - тіло кредиту 15000,00 грн., заборгованість за процентами 27462,00 грн.), а всього на суму 58 606 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот шість) гривень 27 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на оплату судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисяч) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», , юридична адреса: м. Київ, вул. Загородня, 15 офіс 118/2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 23.01.2026 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна