Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1261/25
Провадження № 2/542/41/26
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Карась В.Р.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари клопотання позивача про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Новосанжарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення відсутності державної реєстрації розірвання шлюбу, анулювання актового запису про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Новосанжарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про (з урахуванням відмови позивача від частини позовних вимог):

- встановлення відсутності державної реєстрації розірвання шлюбу між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ;

- анулювання актового запису № 8 про розірвання шлюбу, який складений 27.01.1998 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Решетилівського районного управління юстиції у Полтавській області.

Своєю ухвалою від 23 жовтня 2025 року суд закрив підготовче судове засідання, справу призначив до судового розгляду по суті.

24 лютого 2026 року від позивача до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовими рішеннями за результатами розгляду її заяв про виправлення описки в судовому рішенні: від 22.01.2026 (№ у ЄДРСР - 133520521); від 22.01.2026 (№ у ЄДРСР - 133520522), від 22.01.2026 (№ у ЄДРСР - 133520523), від 22.01.2026 (№ у ЄДРСР - 133520524) та заяви про виправлення описки у судовому рішенні від 19.02.2026.

В обґрунтування свого клопотання позивач посилалась на об`єктивну неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили судовими рішеннями за результатом розгляду її заяв про виправлення описки у зазначених вище судових рішеннях.

В судовому засіданні позивач підтримала клопотання, просила його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, про причини неявки не повідомляв.

Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за даної явки.

Суд, вивчивши клопотання позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

Відповідно до частини 1 статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі:

1) смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво;

2) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції;

3) призначення або заміни законного представника у випадках, передбачених статтею 63 цього Кодексу;

4) надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення подружжя, крім випадків, передбачених частиною другою статті 111 Сімейного кодексу України;

4-1) звернення обох сторін з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з проведенням медіації;

5) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді;

6) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 251 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках:

1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі;

2) захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що виключає можливість явки до суду протягом тривалого часу;

3) перебування учасника справи у довгостроковому службовому відрядженні;

4) розшуку відповідача в разі неможливості розгляду справи за його відсутності;

5) призначення судом експертизи;

6) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 87 цього Кодексу;

8) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави;

9) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом;

10) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У своїй постанові від 05 лютого 2025 року у справі № 199/9720/22 Верховний Суд зазначив, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можна з`ясувати та встановити у цьому провадженні, але які мають для нього значення. Об`єктивна неможливість розгляду однієї справи до вирішення іншої полягає у тому, що у рішенні в іншій справі суд встановлює обставини, які впливають на збирання й оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинене, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду із заявами про виправлення описки в судовому рішенні: від 22.01.2026 (№ у ЄДРСР - 133520521); від 22.01.2026 (№ у ЄДРСР - 133520522), від 22.01.2026 (№ у ЄДРСР - 133520523), від 22.01.2026 (№ у ЄДРСР - 133520524) та заявою про виправлення описки у судовому рішенні від 19.02.2026.

Зазначені заяви судом були задоволенні, про що винесені відповідні ухвали 24 лютого 2026 року.

В обґрунтування клопотання про зупинення провадження позивач посилалась на об`єктивну неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили судовими рішеннями у цій же справі за результатом розгляду її заяв про виправлення описки у судових рішеннях.

Поряд з цим, суд акцентує увагу на тому, що у клопотанні позивач не вказала норму ЦПК України, а саме: відповідний пункт частини 1 статті 251 або частини 1 статті 252 ЦПК України, як підставу для зупинення провадження, вказавши лише на об`єктивну неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили судовими рішеннями у цій же справі за результатом розгляду її заяв про виправлення описок, що не відноситься до жодних підстав зупинення провадження, передбачених ЦПК України.

Досліджуючи підставу для зупинення провадження, передбачену пунктом 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, суд зазначає, що за приписами пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження лише у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Поряд з цим, у клопотанні не ставиться питання про зупинення провадження до набрання законної сили судовим рішенням саме в іншій справі.

Також, суд зауважує, що судові рішення у формі ухвали за наслідками розгляду заяв позивача про виправлення описок набрали законної сили з моменту їх підписання суддею.

Зважаючи на зазначені положення діючого законодавства та враховуючи підстави клопотання позивача про зупинення провадження у справі, суд вважає, що відсутня об`єктивна неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили судовими рішеннями у цій же справі за результатом розгляду заяв про виправлення описок.

Отже, вказане клопотання про зупинення провадження у справі є необґрунтованим й безпідставним та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 251, 253, 260-261, 268, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі № 542/1261/25 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Повний текст ухвали буде складено 25 лютого 2026 року.

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва