№ справи676/2375/25
№4-с/687/4/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року Чемеровецький районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Борсука В.О.,

за участю секретаря - Пагор Б.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Чемерівці скаргу ОСОБА_1 , стягувач: ТзОВ «ФК «Кредит Капітал», приватний виконавець: Говірко Ганна Йосипівна на рішення, дії та бездіяльність органу примусового виконання,-

встановив:

09.02.2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця Говірко Г.Й.. Вказує, що у межах виконавчого провадження №79384006 приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на дохід скаржника, внаслідок чого з його грошового забезпечення утримується 20%. Фіксована сума заборгованості за виконавчим провадженням була визначена після початку проходження ОСОБА_1 військової служби, а саме на підставі виконавчого листа від 21.07.2025 року. При цьому сума стягнення включає не лише суму основного боргу (тіло кредиту), але й нараховані відсотки та інші платежі, що виникли з кредитних правовідносин. Проте, відповідно до ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на період проходження військової служби забороняється нарахування та стягнення відсотків, штрафів, пені за кредитними зобов`язаннями; допускається виключно погашення основної суми боргу (тіла кредиту). Незважаючи на зазначене, приватний виконавець продовжує звернення стягнення на дохід у частині, що перевищує суму тіла кредиту, чим порушує права ОСОБА_1 , як військовослужбовця.

Скаржник в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Представник приватного виконавця та приватний виконавець Говірко Г.Й. в судове засідання не з`явилися, однак до суду від представника надійшла заява, відповідно до яких щодо заявленої скарги заперечує та просить розгляд справи проводити у її відсутності.

При цьому від представника надійшло відзив на скаргу відповідно до якого вказує, що скарга на дії приватного виконавця, яка фактично виражає незгоду з судовим рішенням, а не з процедурою виконання, є безпідставною. Суд розглядає скарги лише на дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби/приватних виконавців щодо виконання судового рішення (ст. 74 Закону "Про виконавче провадження"), а не на рішення, що набрало законної сили. Зауважує, що скаржнику необхідно було б оскаржувати судове рішення, а не його виконання.

Стягувач ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» в судове засідання не з`явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 21 липня 2025 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 9763659 від 22.01.2024 у розмірі 49 906,50 грн та судовій збір у розмірі 2422,40 грн.

17.10.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Говірко Г.Й., розглянуто заяву стягувача про примусове виконання та відкрито виконавче провадження ВП №79384006 з виконання виконавчого листа, виданого 29.09.2025 року Чемеровецьким районним судом Хмельницької області у справі 676/2375/25.

Згідно довідки виданої в/ч НОМЕР_1 від 28.07.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 21.07.2025 року у в/ч НОМЕР_1 .

Згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

При цьому, відповідно до ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановлює ухвалу, якою, в разі обґрунтованості, визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Так, приписами ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

В свою чергу, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6, відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такий строк є процесуальним, може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

При цьому, вимогами 122-124 ЦПК України встановлено порядок обчислення процесуальних строків.

Нормами ст. 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Із змісту наведених правових норм вбачається, що підставою для поновлення строку для подання скарги є факт пропуску заявником такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

У постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі №320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії в даному випадку на подання скарги.

Згідно п. 5 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено, залишається без розгляду.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постановами від 17.10.2025 року накладено арешт коштів боржника та звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копію яких було надіслано ОСОБА_1 та на військову частину НОМЕР_1 .

Окрім того, приватним виконавцем 21.01.2026 року на заяву ОСОБА_1 (без дати) про зупинення незаконного стягнення та перерахунок заборгованості повідомлено, що приватний виконавець не має права зменшувати суму боргу або самостійно вирішувати питання про її зниження - він діє виключно на підставі виконавчого документа, а зменшення можливе лише за рішенням суду.

Таким чином, скаржником пропущено строк на оскарження дій державного виконавця, оскільки останньому було відомо ще до 21.01.2026 року про стягнення з нього заборгованості, що включає не лише суму основного боргу (тіло кредиту), але й нараховані відсотки та інші платежі, що виникли з кредитних правовідносин, тоді як зі скаргою до суду звернувся 09.02.2026 року та не заявив клопотань про поновлення пропущеного строку звернення до суду із вказаною скаргою, не обгрунтовує поважності причин пропуску строку на звернення до суду із скаргою.

За таких обставин, зважаючи на те, що заявником пропущено строк звернення до суду зі скаргою, клопотань про його поновлення не подавалось, обґрунтування підстав поважності пропуску строку звернення до суду заявником не зазначено, відповідно суд вважає за необхідне скаргу залишити без розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 257 ЦПК України, в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

В обгрунтування витрат понесених приватним виконавцем на правову допомогу представник посилається на те, що понесені витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн, які складаються: з юридичної консультації клієнта, вивчення документів поданих клієнтом та написання відзиву на скаргу. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката надано договір про надання правничої допомоги від 02.06.2025 року, акт наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги від 02.06.2025 року на суму 3000 гривень.

З огляду на умови договору про надання правничої допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах приватного виконавця, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 13, 76 - 81, 89, 126 - 127, 259 - 261 ЦПК України, суд, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 , стягувач: ТзОВ «ФК «Кредит Капітал», приватний виконавець: Говірко Ганна Йосипівна на рішення, дії та бездіяльність органу примусового виконання, - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Говірко Ганни Йосипівни (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень.

Роз`яснити заявнику, що після усунення умов, що стали підставою для залишення скарги без розгляду, він має право звернутися до суду повторно.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Борсук В.О.