Справа № 2-3238/09
Провадження № 6/592/26/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Титаренко В.В., за участю секретаря судового засідання Каплін А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, стягувач ОСОБА_2 , Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник ОСОБА_3 ,

встановив:

27.01.2026 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла вказана заява, згідно з якою представник ОСОБА_1 , адвокат Сергієнко В.І., просить замінити стягувача у виконавчому провадженні № 45305970 з виконання виконавчого листа, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми у справі від 08.10.2009 № 2-3238/09 з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 . Визначити, що стягнення заборгованості по аліментах, яка виникла до досягнення ОСОБА_1 повноліття, здійснюється на її користь особисто.

Заява мотивована тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 08.10.2009 у справі №2-3238/09 було ухвалено «Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісяця, до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19.06.2009 та сплачувати їх на користь матері дитини - ОСОБА_2 ». На підставі зазначеного рішення судом було видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Зарічному відділі державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виконавче провадження № 45305970. Примусове стягнення за виконавчим листом проводить старший державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дудченко Д.А. У межах вказаного виконавчого провадження утворилася заборгованість зі сплати аліментів яка виникла до досягнення ОСОБА_1 повноліття і на час подачі цієї заяви становить 462596,60 грн та продовжує стягуватися на користь її матері ОСОБА_2 , яка є стягувачем згідно виконавчого документу. Зазначає, що ОСОБА_2 повністю розпоряджається та використовує кошти які отримує в якості аліментів на утримання дитини ( ОСОБА_1 ) - виключно на свої потреби. Це ставить ОСОБА_1 у скрутне матеріальне становище та порушує її права, оскільки аліменти є власністю дитини, а не стягувача. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 виповнилося 18 років, вона досягла повноліття на набула повної цивільної дієздатності, припинилося законне представництво її інтересів матір`ю; вона стала єдиним належним суб`єктом реалізації права вимоги щодо аліментів, у тому числі заборгованості, яка виникла до досягнення нею 18 років. Вважає, що подальше стягнення заборгованості по аліментах має здійснюватися безпосередньо на її користь, а не на користь матері.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Згідно з ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд встановив такі обставини.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 08.10.2009 у справі №23238/09 стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісяця, до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19.06.2009 та сплачувати їх на користь матері дитини - ОСОБА_2 (а.с. 15-16, 47).

На підставі зазначеного рішення суд видав виконавчий лист (а.с. 48).

У межах виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-3238 від 08.10.200 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 ч. на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття, станом на 19.01.2026 утворилася заборгованість у розмірі 462596,60 грн (а.с. 50).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 виповнилося 18 років (а.с. 42).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 30 червня 2021 року у справі № 243/5859/16-ц, провадження № 61-18161св20, Верховний Суд зазначив, що відповідно до положень статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Зазначеній нормі кореспондує ч. 4 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Системний аналіз зазначених норми закону дає підстави для висновку, що правонаступництво у виконавчому провадженні означає перехід прав і обов`язків сторони виконавчого провадження (стягувача або боржника) від однієї особи (правопопередника) до іншої особи (правонаступника), у зв`язку з правонаступництвом у матеріальних правовідносинах.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 686/5377/18.

Невиконання одним із батьків своїх повноважень щодо утримання дитини, нецільове використання аліментів, право дитини на самостійне одержання коштів та самостійне розпорядження ними не є підставами для правонаступництва в розумінні статті 442 ЦПК України та частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначене узгоджується із правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 693/1065/19.

Згідно з ст. 129 Конституції України та ст. 2 ЦПК України однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення.

За змістом статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 18 ЦПК України визначено обов`язковість судового рішення.

У контексті положень статей 129, 129-1 Конституції України, статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 2, 18 ЦПК України виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією із гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі.

Судове рішення є актом судового розгляду справи, його метою є досягнення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, воно є обов`язковим до виконання. У резолютивній частині рішення суду знаходить відображення присуд суду, в якому викладено висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.

Рішенням суду аліменти стягнуті на користь матері ОСОБА_2 на утримання доньки. На підставі зазначеного судового рішення виникло правовідношення, в якому ОСОБА_2 зобов`язана використовувати отримувані нею аліменти на утримання доньки відповідно до вимог закону.

Щодо посилання заявника про заміну сторони у виконавчому провадженні на підставі статті 179 СК України слід зазначити таке.

Відповідно до статті 179 СК України самостійне отримання аліментів неповнолітньою дитиною є її правом. Однак, заявник ОСОБА_1 не зверталася до суду із відповідним позовом, направленим на його реалізацію.

Заміна сторони виконавчого провадження є процесуальною дією та здійснюється лише у разі вибуття відповідної сторони. Питання заміни сторони виконавчого провадження врегульовані статтею 442 ЦПК України та статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження», які не містять такої підстави процесуального наступництва, як неналежне виконання стороною виконавчого провадження (стягувачем) своїх обов`язків, а тому відсутні підстави для заміни сторони виконавчого провадження на підставі норми матеріального права - ст. 179 СК України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України встановлено такий спосіб утримання дитини батьками, як сплата аліментів за рішенням суду одним із батьків на користь іншого з батьків, з ким проживає дитина.

Заявник, яка набула повноліття, має право на стягнення заборгованості зі сплати аліментів, у разі її наявності. Однак, зазначене повинно бути предметом судового розгляду в іншому позовному провадженні, а тому не може встановлюватися при вирішенні процесуального питання заміни сторони виконавчого провадження.

Аналогічний за змістом правовий висновок стосовно аналогічних обставин справи викладений у постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 243/5859/16-ц.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись статтями 260, 261, 442 ЦПК України, суд

постановив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, стягувач ОСОБА_2 , Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник ОСОБА_3 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали судом.

Суддя Вікторія ТИТАРЕНКО