Справа № 303/1621/26
УХВАЛА

про повернення без розгляду

25 лютого 2026 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Заболотний А.М., розглянувши подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Добоні В.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Добоні В.М. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього.

Вирішуючи питання про прийняття до розгляду подання, встановлено наступне.

Розділом VI ЦПК України, в порядку якого подане згадане вище подання, визначено компетенцію загального суду щодо вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), як заключного етапу у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 ЦПК України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, скарги, заперечення визначені у ст. 183 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Вимога про надання доказів надіслання заяви, скарги, клопотання чи заперечення (надання) іншим учасникам справи (провадження) стосується подання таких на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень (розділи VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України).

Вказаний висновок викладено у змісті постанов Верховного Суду від 05.11.2020 року у справі № 591/1581/20 (провадження № 61-10904св20), від 05.12.2023 року у справі № 127/10203/16 (провадження № 61-13721св23) та ухвалі Верховного Суду від 31.05.2024 року у справі № 750/3531/24 (провадження № 61-7691ск24).

Однак, звертаючись до суду із вищевказаним подання державний виконавець не долучила належних доказів надсилання (надання) копії подання з доданими документами учасникам справи, що свідчить про порушення вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України.

З доданих до подання матеріалів встановлено, що заявником додано тільки фіскальні чеки на ім`я ОСОБА_1 та ДПС, що не є належними доказами відправлення подання та доданих матеріалів учасникам справи з огляду на таке.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року, підтвердженням оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції серед іншого є розрахунковий документ про оплату послуги, поштового зв`язку (п. 62).

В той же час, згідно з п.п. 17, 47 Правил надання послуг поштового зв`язку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.

Аналіз наведених положень Правил свідчить про те, що надсилання особою документа саме листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, пов`язано, зокрема, зі специфікою приймання, надсилання та отримання такого виду поштових відправлень, зокрема перевіркою працівником поштового зв`язку та контролем з боку одержувача (іншого учасника справи) відповідності вкладення опису.

Таким чином, належним доказом направлення документів учасникам справи може бути лише бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку із зазначенням номеру поштового відправлення, разом з фінансовим чеком про відправлення. Тільки такі докази в їх сукупності підтверджують, які саме документи пересилаються стороною.

Правові висновки щодо необхідності наявності номеру поштового відправлення на описі вкладення у цінний лист, викладені у постановах Верховного Суду від 13.01.2020 року у справі № 910/28408/15, від 26.03.2020 року у справі № 910/9962/16 та від 24.12.2020 року у справі № 916/2110/20.

При цьому, хоча положення ч. 2 ст. 183 ЦПК України не передбачає обов`язку заявника направляти процесуальний документ цінним листом з описом вкладень, однак покладає на заявника обов`язок надати докази надіслання іншим учасникам справи саме того процесуального документа, який заявник подає до суду, а без надання опису вкладень у лист встановити, який саме документ був відправлений учасникам справи, неможливо.

З матеріалів подання встановлено, що додані копії фіскальних чеків унеможливлюють ідентифікацію наданої послуги з відправлення подання з доданими документами іншим учасникам справи.

Неотримання учасниками справи копії відповідного подання з додатками порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє учасників справи можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 року № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визначаючи таку практику допустимою. При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду в прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Крім того, загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, скарги, заперечення визначені у ст. 183 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Так, встановлено, що в подане до суду подання не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету в учасників справи, в тому числі і у суб`єкта звернення головного державного виконавця Добоні В.М.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Якщо реєстрація електронного кабінету у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суперечить релігійним переконанням особи, яка зобов`язана його зареєструвати відповідно до цієї частини, передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки звернення до суду такою особою без реєстрації електронного кабінету у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду не застосовуються за умови, що особа заявила про такі обставини одночасно із поданням відповідного документа шляхом подання окремої обґрунтованої письмової заяви.

Таким чином наявність для належного заявника (державного або приватного виконавця) електронного кабінету є обов`язковою. До того ж, ст. 441 ЦПК України, в порядку якої подане подання, наділяє правом на звернення з таким поданням саме державного виконавця, а не орган виконавчої служби. При цьому, ч. 6 ст. 14 ЦПК України передбачає обов`язок саме державного виконавця мати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами (див. окрему ухвалу КЦС від 30.07.2025 року в справі № 299/8199/23).

Відтак, подання не відповідає вимогам щодо його форми та змісту.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду. Крім того суд повертає заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо вона подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 року № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визначаючи таку практику допустимою. При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду в прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

З огляду на встановлене, вказане подання підлягає поверненню заявнику як таке, що подане з порушенням вимог ч.ч. 1, 2 ст. 183 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 183, 260, 441 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Добоні В.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 - повернути без розгляду.

Роз`яснити головному державному виконавцю Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Добоні В.М., що повернення подання не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення такого.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.М.Заболотний