УХВАЛА

25 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 759/2222/26

провадження № 61-70вп26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю., розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Сосєдка Максима Олександровича про визначення підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

19 лютого 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сосєдко М. О. через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду клопотання про визначення підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Клопотання обґрунтоване тим, що 02 січня 2021 року між ОСОБА_3 (після зміни прізвища - ОСОБА_1 ) було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що зроблено відповідний актовий запис № 1.

Адвокат зазначає, що сторони в справі є громадянами України та їхнє місце проживання як внутрішньо переміщених осіб зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , проте фактично вони проживають за межами України - у Швейцарській Конфедерації.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Сосєдко М. О. просить Верховний Суд на підставі статті 29 ЦПК України визначити підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу Святошинському районному суду м. Києва.

У визначенні підсудності слід відмовити з огляду на таке.

Під час вирішення питання про визначення підсудності спору про розірвання шлюбу Верховний Суд керується положеннями ЦПК України та Законом України «Про міжнародне приватне право», якими встановлено порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок.

Згідно зі статтею 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

За змістом вказаної законодавчої норми підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства Верховний Суд визначає тільки у тому випадку, якщо обидві сторони проживають за межами України.

Представник ОСОБА_1 зазначає, що сторони проживають у Швейцарській Конфедерації, проте належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт проживання позивача та відповідача у справі на території Швейцарської Конфедерації, до клопотання про визначення підсудності та до позовної заяви не долучено.

Зокрема, у додатках до клопотання вказано, що до нього додаються копії дозволів на перебування у Швейцарській Конфедерації (permit S). Проте зазначені документи складені іноземною мовою та не містять належним чином засвідченого перекладу на українську мову, що позбавляє суд можливості перевірити факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають за межами України.

З огляду на викладене, правові підстави для визначення Верховним Судом підсудності цієї справи відповідно до частини другої статті 316 ЦПК України відсутні.

Керуючись статтею 316 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у визначенні підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Клопотання про визначення підсудності разом з доданими до нього матеріалами надіслати особі, яка його подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов