Справа 206/7007/25
Провадження 2/206/697/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого-судді Плінської А.В.

за участю секретаря Габісонії Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла вищевказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що17.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладений договір № 357067-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Укладення договору підтверджується пропозицією (офертою) позивача та прийняттям (акцептом) відповідача, а також підписом відповідача одноразовим ідентифікатором G-4427, надісланим на номер телефону НОМЕР_1 ,який відповідачем був введений у заяві на отримання кредиту. Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 4000 грн. на умовах строковості, поворотності та платності. Згідно з умовами договору сплата процентів за користування кредитом є фіксованою і становить 0,8717 % в день. Крім цього, 06.10.2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем була укладена додаткова угода № 1 до договору № 357067-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», за умовами якої кредитор надав позичальнику додатково кредит в сумі 4000,00 грн. Також, 17.01.2022 року між ТОВ «Бізпозика» та відповідачем була укладена додаткова угода №ДУ№2 до договору № 357067-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписана у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», за умовами якої сторони домовились внесли зміни до п. 1 договору щодо терміну дії договору, а саме: «термін дії договору до 09.05.2022 року». Додатковою угодою №ДУ№3 до договору № 357067-КС-001 про надання кредиту від 03.02.2022 року, яка була укладена ТОВ «Бізпозика» та відповідачем,шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» були внесені зміни до п. 1 договору щодо терміну дії договору, а саме: «термін дії договору до 09.06.2022 року». Відповідач умови договору не виконала, а лише частково сплатила кошти в сумі 14260,61 грн., тому у відповідача утворилася заборгованість на загальну суму 11988,35 грн., яка складається: 5026,84 грн. - суми прострочених платежів по тілу кредиту, 6961,51 грн. - суми прострочених платежів по процентах. Просить стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та судові витрати у справі.

Ухвалою від11.12.2025 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

13.02.2026 року через систему «Електронний суд» представник відповідача, адвокат Мажара Н.І. подала відзив на позовну заяву в якому просила зменшити розмір заявлених відсотків у сумі 6961,51 грн., оскільки такий розмірі процентів є явно неспівмірним, таким, що порушує баланс прав сторін та підлягає судовому коригуванню відповідно до практики Верховного суду. Вважала справедливим та співмірним розмір процентів 2000-3000 грн., що відповідає 30-60% від суми основного боргу.

16.02.2026 року представник відповідача ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив у якій зазначив, що проценти відповідачу були нараховані відповідно до умов кредитного договору. Позичальник добровільно погодилася з умовами кредитного договору. Всі істотні умови кредитного договору, зокрема процентна ставка встановлені саме у кредитному договорі. Якби позичальника не влаштовували умови кредитного договору , вона могла його просто не укладати. З урахуванням викладеного, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач та його представник у відзиві на позовну заяву просили розгляд справи проводити у відсутності сторони відповідача.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, що до яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 17 липня 2021 року між ТОВ "Бізнес позика" та ОСОБА_1 укладений в електронній формі договір про надання кредиту № 357067-КС-001, що відповідає порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ "Бізнес позика".

Відповідно до пункту 2.1. договору позивач надав відповідачу кредит в розмірі 5000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених зазначеним договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів.

ТОВ "Бізнес позика" виконало зобов`язання за договором № 357067-КС-001 від 17 липня 2021 року про надання кредиту, перерахувавши 17 липня 2021 року в електронній системі ТАС РАУ на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , грошові кошти в розмірі 5000 грн., що підтверджується квитанцією №425159109 від 17 липня 2021 року.

За умовами додаткової угоди від 06 жовтня 2021 року до договору № 357067-КС-001про надання кредиту від 17 липня 2021 року, позивачем було надано позичальнику ОСОБА_1 додатково 4000 грн., де загальна сума кредиту склала 9000 грн., з визначеним Графіком платежів.

ТОВ "Бізнес позика" виконало зобов`язання за додаткової угоди від 06жовтня 2021 року до договору № 357067-КС-001 про надання кредиту від 17 липня 2021 року, перерахувавши 06жовтня 2021 року на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3 , який відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 4000 грн., що підтверджується платіжним дорученням N 32508 від 06 жовтня 2021 року.

Також, 17.01.2022 року між ТОВ «Бізпозика» та відповідачем була укладена додаткова угода №ДУ№2 до договору № 357067-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», за умовами якої сторони внесли зміни до п. 1 договору щодо подовження терміну дії договору до 09.05.2022 року, визначили Графік платежів.

Додатковою угодою №ДУ№3 до договору № 357067-КС-001 про надання кредиту від 03.02.2022 року, яка була укладена ТОВ «Бізпозика» та відповідачем,шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» були внесені зміни до п. 1 договору щодо подовження терміну дії договору до 09.06.2022 року, з визначенням Графіку платежів.

Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 30.10.2025 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 11988,35грн, з урахуванням вже сплачених коштів у розмірі 14260,61 грн., з яких: 5026,84грн - прострочені платежі по тілу кредиту, 6961,51грн - прострочені відсотки за користування кредитом.

За умовами договору плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,8717% за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту. Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 3671,06 процентів.

Відповідно до пункту 1 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.

Згідно з п.3 договору порядок та розмір платежу визначений Графіком платежів, що погоджено сторонами.

Разом з цим додатково угодою від 06 жовтня 2021 року до вищенаведеного договору встановлено збільшення кредиту на 4000 грн. та п.2.1 додаткової угоди повернення кредиту встановлено у строки та на умовах викладених у договорі.

Згідно п. 7 додаткової угоди визначено зміни до Графіку платежів щодо їх розміру та дати повернення.

Додатковими угодами від 17 січня 2022 року та від 03 лютого 2022 року були внесені зміни до п. 1 кредитного договору щодо строку його повернення, з визначенням Графіків платежів.

Отже,саме узгодження між сторонами усіх істотних умов договору, що складається з оферти та акцепту, підписаних сторонами цього договору, і є, в розумінні ст. 203,638 ЦК України, кредитним договором, який належить до обов`язкового виконання усіма його сторонами.

Як встановлено судом, позивач зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернула належні до сплати грошові суми, порушуючи встановлені графіками обов`язкові платежі.

Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання позичальником умов кредитного договору. Отже, нарахування процентів позивачем правомірно здійснювалось відповідно до умов як основного кредитного договору від 17 липня 2021 року, так і умов додаткових угод.

Зміст зобов`язання в наведеному договорі від 17 липня 2021 року, так і умов додаткових угод, як і в паспорті споживчого кредиту, наданого позивачем до позову, викладено досить зрозуміло, оскільки системний аналіз договору, наданого товариством розрахунку, дає підстави для висновку про те, що справжня воля сторін договору зводилась до отримання коштів, які позичальник зобов`язаний повернути, із сплатою процентів за кредитним договором в розмірі та умовах погоджених сторонами.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановивши зазначені обставини у справі, суд дійшов до висновку, що між сторонами у справі укладений кредитний договір разом із додатковими угодами до нього, за умовами яких відповідач зобов`язувалася прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк та у розмірі, визначеному Графіком платежів, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді процентів матеріали справи не містять.

Так, в матеріалах справи є достатньо належних та допустимих доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з умовами договору щодо розміру процентів за кредитним договором, наявні відомості про те, що саме ОСОБА_1 погодилася з умовами з приводу процентної ставки за кредитом, а товариством доведені обставини, які давали можливість суду переконатись в тому, з приводу яких відносин були складені договір від 17 липня 2021 року, додаткові угоди до нього і паспорт споживчого кредиту, та хто саме ознайомлений з викладеними в них умовами.

Отже, суд доходить висновку, що про обґрунтованість нарахування процентів за кредитним договором позивачем у загальному розмірі 6961,51грн.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що, в силу положень статей 12, 81 ЦПК України, є його процесуальним обов`язком.

Отже, встановивши, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими на слідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, що узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), суд приходить до висновку, що між сторонами у справі укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язалася прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами.

Доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тіла кредиту та процентів матеріали справи не містять.

Отже, підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до вільно обраної нею фінансової установи, а саме ТОВ "Бізнес позика", отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.

За змістом частини 1,2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 цього ж закону несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Суд враховує, що ОСОБА_1 факту звернення до ТОВ "Бізнеспозика" з метою отримання кредиту, укладання вказаного кредитного договору, фактичного отримання грошових коштів та їх використання в особистих цілях, а також обов`язку повернути кредит не оспорювала, у зв`язку з чим ці обставини відповідно до частини 1 статті 82 ЦК України не підлягають доказуванню.

Обставини, які б свідчили, що ТОВ "Бізнеспозика" надав ОСОБА_1 неправдиву інформацію про розмір процентів та порядок їх сплати, приховав щоденну та реальну річну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту, відсутні.

Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 вказав, що виходячи з оплатного характеру кредитного договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату процентів за користування кредитом, є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір процентної ставки погоджено за домовленістю сторін у заяві-анкеті.

Суд доходить висновку, що саме такий висновок підлягає застосуванню і до спірних правовідносин.

Отже, вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому статтею 627 ЦК України.

При цьому проценти за кредитним договором, згідно статті 1056-1 ЦК України, не мають компенсаційного характеру та є платою за користування чужими грошима, їх розмір визначається сторонами договору, тому положення пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до умов договору про встановлення розміру процентів не може застосовуватись.

Таким чином, відсутні підстави для зменшення розміру процентів за користування кредитом на підставі пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки зазначена норма законодавства стосується прав кредитора отримати компенсацію за порушення зобов`язань з боку споживача, а в даному випадку мова йде про відповідальність споживача за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, яка не є сталою величиною, так як розраховується з урахуванням тривалості наявного прострочення, яка може бути недостатньою для висновків про такий розмір коштів, що має сплатити позичальник, ОСОБА_1 , підписуючи договір, була ознайомлена з його умовами, відповідно розуміла їх зміст та розмір процентів.

Отже, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» з підстав вказаних вище.

Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 211, 247, 259, 263, 279, 280-281 ЦПК України,

У Х В А Л И В

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» () заборгованість за договором про надання кредиту № 357067-КС-001 від17.07.2021 року в сумі 11988,35 грн., що складається із: 5026,84 грн. - прострочені платежі по тілу кредиту; 6961,51 грн. - прострочені платежі по процентах, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40грн.

На рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Плінська А.В.