КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи 365/175/25

провадження номер № 22-ц/824/1278/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства страхова компанія «Інтер-Поліс» - адвоката Гусєва Павла Володимировича на рішення Згурівського районного суду Київської області від 16 травня 2025 року у складі судді Хижного Р.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» (далі - ПрАТ СК «Інтер-Поліс») про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) та стягнення моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 09 серпня 2024 року о 10 год 00 хв. на автодорозі Т1024 сталась ДТП за участю автомобіля «Opel Vectra», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 . Під час ДТП позивач отримав травми, а саме: політравму, множинні мілкі рани волосистої частини голови, відкриту рану повіки та навколо очної ділянки, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій грудної клітини, забій плечового поясу, гіпертонічна хвороба ІІ стадії, МКХ-10: S01.0. Позивач вказував, що на діагностику та лікування отриманих травм він витратив 27 033 грн 63 коп.

Указував, що відповідно до постанови Баришівського районного суду Київської області від 24 вересня 2024 року у справі № 355/1763/24 ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначав, що на момент ДТП автомобіль «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , було застраховано в ПрАТ СК «Інтер-Поліс» згідно з договором добровільного комплексного страхування транспортних засобів № 221548103.

Вказував, що 05 листопада 2024 року він звернувся до ПрАТ СК «Інтер-Поліс» із заявою про відшкодування заподіяної шкоди, проте виплати або рішення про відмову у виплаті, він не отримав.

Зазначав, що внаслідок отриманих травм йому також було завдано моральну шкоду, яка полягала в тому, що він мав проходити тривалий курс лікування, тимчасово втратив працездатність, змінив звичні умови життя, почувався безпорадним та страждав від почуття власної неповноцінності. Розмір моральної шкоди позивач визначив у сумі 50 000 грн 00 коп.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив стягнути з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на свою користь шкоду завдану здоров`ю, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, у сумі 27 033 грн 63 коп. та моральну шкоду у сумі 50 000 грн 00 коп.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 16 травня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 на відшкодування заподіяної шкоди в загальному розмірі 77 033 грн 63 коп., яка складається із: відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 27 033 грн 63 коп.; моральної шкоди у розмірі 50 000 грн 00 коп.

Стягнуто з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Медичну карту стаціонарного хворого №834 (09 серпня 2024 року) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернуто КНП «Згурівська лікарня Згурівської селищної ради».

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ПрАТ СК «Інтер-Поліс» - адвокат Гусєв П.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на заперечення відповідача й не зазначив жодної норми та докази, які підтверджують розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок ушкодження здоров`я через ДТП.

Вказує, що більшість наданих позивачем чеків є нерозбірливими, внаслідок чого у ПрАТ СК «Інтер-Поліс» немає підстав для виплати страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю витрат пов`язаних з лікуванням, на що суд першої інстанції не звернув увагу, а тільки зробив підрахунок витрат по чекам.

Звертає увагу, що відповідно до виписки стаціонарного хворого № 834 позивачу було прописано такі ліки: «Кваніл», «Ноліпрел», «Бісопролол», «Лосіпірин». Однак у наданих чеках є витрати, які не пов`язані з ДТП, зокрема: 1) медикаменти 7 (незрозумілий препарат) немає у виписці; 2) «Терафлю» (лікування грипу, не пов`язано з ДТП); 3) «Тівортін» (стимуляції вилочкової залози, не пов`язано з ДТП); 4) «Магній В6» (підтримка нервової системи, не пов`язано з ДТП); 5) «Бетаргін» (дієтична добавка, не пов`язано з ДТП); 6) «Аскорбінка» (вітаміни, не пов`язано з ДТП); 7) «Німесіл» (непрописані у виписці); 8) «Лінекс» (для лікування і профілактики дисбактеріозу кишечника, не пов`язано з ДТП) 9) «Ношпа» (непрописані у виписці); 10) «Платифілін» (лікування функціональних розладів кишечнику та травної системи); 11) у чеку № 61194 незрозуміло, що куплялося; 12) «Панеератин» (розлади травної системи); 13) «Септифрід» лікування кашля; 14) «Спазмалгон»; 15) «Дексальгин»; 16) «Детралекс».

Тобто, скаржник вважає, що в своїй більшості позивач не надав докази необхідності купівлі медичних препаратів, які не зазначені у виписці, а суд першої інстанції не дослідив вказане питання та формально розглянув вказаний позов.

Крім того, вказує, що стягуючи з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 моральну шкоди у розмірі 50 000 грн 00 коп., суд першої інстанції не звернув увагу на те, що договір страхування (поліс) був укладений між заподіювачем шкоди ОСОБА_2 і ПрАТ СК «Інтер-Поліс», в то час коли діяла попередня редакція Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі - Закон 1961 № 1961-IV), за яким моральна шкода страховиком відшкодовується у розмірі 5 відсотків від суми виплаченого страхового відшкодування, тобто розміру шкоди пов`язаного з ушкодженням здоров`я.

Позивач ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 77 033 грн 63 коп., що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати, в тому числі, на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Задовольняючи позов та стягуючи з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 27 033 грн 63 коп. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю, суд першої інстанції виходив із того, що ДТП, яка сталася 09 серпня 2024 року, є страховим випадком, вина заподіювача шкоди ОСОБА_2 встановлена постановою суду, а відповідальність винної особи була застрахована в ПрАТ СК «Інтер-Поліс» за полісом №221548103. Оскільки витрати позивача на лікування в сумі 27 033 грн 63 коп. підтверджені медичною документацією та чеками, а ліміт відповідальності за шкоду здоров`ю становить 325 000 грн 00 коп. при нульовій франшизі, тому обов`язок виплати в цій сумі слід покласти на страховика.

Проте колегія суддів не може погодитись в повному обсязі із цими висновками суду першої інстанції, виходячи із такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09 вересня 2024 року о 10 год 00 хв. на автодорозі Т1024 сталася ДТП за участю автомобіля «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 .

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 24 вересня 2024 року у справі № 355/1763/24 ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні вказаної ДТП та її притягнуто до відповідальності за ст.124 КУпАП.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню в силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України.

Внаслідок даної ДТП позивач ОСОБА_1 отримав травми, а саме: політравму, множинні мілкі рани волосистої частини голови, відкриту рану повіки та навколо очної ділянки, закриту черепно-мозкову травму (ЗЧМТ), струс головного мозку, забій грудної клітини, забій плечового поясу, гіпертонічна хвороба ІІ стадії, МКХ-10: S01.0., що підтверджується медичною картою, виписками із медичної карти стаціонарного хворого № 834 і консультативним висновком ортопеда-травматолога від 16 листопада 2024 року.

Обґрунтовуючи суму грошових коштів у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю, позивач вказував, що на діагностику та лікування отриманих травм він витратив 27 033 грн 63 коп., що підтверджується відповідними копіями рахунків-актів, копіями замовлень, а також товарними і фіскальними чеками (а.с.21-28, 70-89).

На момент ДТП автомобіль «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , було застраховано в ПрАТ СК «Інтер-Поліс» згідно з договором добровільного комплексного страхування транспортних засобів № 221548103 від 15 червня 2024 року. Розмір франшизи не встановлений; ліміт за шкоду життю та здоров`ю - 320 000 грн 00 коп.

05 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «Інтер-Поліс» із заявою про страхове відшкодування за полісом № 221548103.

Однак ПрАТ СК «Інтер-Поліс» не відшкодувало ОСОБА_1 матеріальну шкоду згідно з його заявою від 05 листопада 2024 року.

Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кжна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

У ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про страхування» №85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (ч.16 ст.9 Закону № 85/96-ВР).

Згідно зі ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У відповідності до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи

Як зазначалося вище, 15 червня 2024 року був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № 221548103), за яким на момент ДТП ПрАТ СК «Інтер-Поліс» застрахувала цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 .

Установлено, що ДТП сталася 09 серпня 2024 року.

З 01 січня 2025 року набрав чинності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року №3720-ІХ (далі - Закон № 3720-ІХ).

Згідно п.6 ч.6 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3720-IX, дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону №1961-IV.

Враховуючи наведене, спірні правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV), який був чинний на день ДТП, яка сталася 09 серпня 2024 року.

Так, відповідно до ст.3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV).

Згідно з п.36.1 ст.36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 24.1 ст.24 Закону № 1961-IV передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого в закладах охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Отже, для отримання страхового відшкодування потерпіла особа має надати не тільки платіжні документи, що засвідчують купівлю лікарських засобів чи інші витрати, а й документи, що підтверджують необхідність їх придбання (витяг з історії хвороби, рецепти на ліки тощо), тобто довести наявність причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та лікуванням.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 629/140/23, (провадження № 51-5763км23); у справі № 740/4018/22 (провадження № 5626км23) та від 17 серпня 2023 року у справі № 715/723/21 (провадження № 51-3764км22).

За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст.77 - 80 ЦПК України).

В силу приписів ч.3 ст.82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру (див. постанову Верховного Суду від 23 липня 2025 року у справі № 760/19185/22 (провадження № 61-6499св25)).

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.ч. 1, 2 ст.2 ЦПК України).

Отже, колегія суддів вважає, що з урахуванням завдань цивільного судочинства, засад розумності та принципу балансу вірогідностей суд зобов`язаний у кожній конкретній справі здійснювати самостійну, повну й всебічну оцінку належності, допустимості, достовірності та достатності доказів як окремо, так і в їх сукупності.

При цьому, відповідно до усталеної практики Верховного Суду, для отримання страхового відшкодування потерпіла особа має довести не лише факт понесення витрат, підтверджений платіжними документами, а й обґрунтовану необхідність їх здійснення саме у зв`язку з лікуванням наслідків ДТП, шляхом подання належної медичної документації, що підтверджує наявність причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та заявленими витратами.

Оцінюючи такі докази, суд не повинен обмежуватися формальним співставленням найменування лікарського засобу у квитанції з лікарським призначенням, а досліджує кожну квитанцію, чек і рахунок комплексно та у сукупності з іншими доказами, враховуючи дату придбання, характер і призначення препарату, публічно доступні відомості про його фармакологічні властивості, обставини та спосіб лікування, а також те, які саме засоби набувалися одночасно, з метою встановлення їх реальної необхідності та зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Із наявного у справі консультативного висновку ортопеда-травматолога від 16 листопада 2024 року вбачається, що у потерпілого ОСОБА_1 діагностовано: M77.9 - ентезопатію; M54.92 - дорсалгію, неуточнену, шийного відділу хребта, а також міофасціальний больовий синдром шийно-комірцевої зони з больовим синдромом ліворуч, що супроводжується підвищеним тонусом м`язів, болючістю при пальпації та обмеженням амплітуди рухів у лівому плечовому суглобі. У зв`язку з установленими діагнозами лікарем призначено комплексне лікування, а саме: місцеві теплові процедури (парафіново-воскові, озокеритові, грязьові аплікації), масаж шийно-комірцевої зони та верхнього плечового пояса курсом №8 щоденно, фізіотерапевтичні процедури (магнітотерапія або УВЧ-терапія параартикулярно, електрофорез дексаметазону з лідокаїном у проекції дельтоподібного м`яза курсом №7-8), обмеження фізичних навантажень, дозовану активну лікувальну фізкультуру, а також медикаментозну терапію - прийом препарату Ларфікс 8 мг по 1 таблетці після їжі при болях (а.с.11-12).

Відповідно до рахунку-акту №244491 від 16 грудня 2024 року за надання послуги щодо консультації лікаря ортопеда-травматолога ОСОБА_1 виставлено до сплати 1 169 грн 00 коп. (а.с.13).

Із виписки з медичної карти стаціонарного хворого №834 КНП «Згурівська лікарня ЗОР» вбачається, що ОСОБА_1 , який перебував на стаціонарному лікуванні з 09 вересня 2024 року по 15 серпня 2024 року з діагнозом політравма, множинні м`які рани волосистої частини голови, відкрита рана повіки та навколоочної ділянки, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій грудної клітки та забій плечового пояса, а також супутньою гіпертонічною хворобою ІІ стадії, 2 ступеня, ризик високий, було призначено комплексну медикаментозну терапію. Під час стаціонарного лікування призначалися: «Диклофенак 75 мг», «Розчин NaCl 0,9% 200,0 у поєднанні з MgSO4 25% 5,0», «Ноліпрел 10/25», «Бісопролол 5 мг», «Кваніл 500 мг», «Вітамін B6».

Крім того, згідно з даними лікувальних та трудових рекомендацій, після виписки пацієнту призначено: «Кваніл 500 мг» по 1 капсулі 1 раз на добу протягом 1 місяця; «Ноліпрел 10/25» по 1 таблетці 1 раз на добу постійно; «Бісопролол 5 мг» по 1 таблетці 1 раз на добу постійно; «Лоспірин 75 мг» по 1 таблетці 1 раз на добу ввечері після їжі постійно; нагляд сімейного лікаря та невролога; обмеження фізичних навантажень строком на 1 місяць.

Відповідно до замовлення № Бер- від 13 серпня 2024 року, оформленого ТОВ «Сучасні діагностичні системи», ОСОБА_1 проведено СКТ-ангіографію артерій однієї анатомічної ділянки з контрастним підсиленням (1 фаза). Вартість послуг становить 2 900 грн 00 коп. (а.с.21).

Згідно з товарним чеком № 86-19469 від 09 серпня 2024 року позивачем придбано «Канюля МР МедПласт Профлон 20G 1.1?32» у кількості 1 одиниці на суму 13 грн 30 коп. (а.с.22).

Відповідно до товарного чеку № 86-19467 від 09 серпня 2024 року в аптеці «Подорожник Київ» придбано лікарські засоби та медичні вироби, зокрема: «розчини для інфузій», «системи для переливання», «Дексаметазон», «Омепразол», «Натрію хлорид», пакети та рецептурні засоби, у загальній кількості 9 одиниць. Загальна сума покупки становить 1 455 грн 00 коп. (а.с.23).

У період з 10 серпня 2024 року по 25 серпня 2024 року позивачем ОСОБА_1 придбано: «Детралекс»; «Троксевазин»; «Рео вода»; пакети аптечні; «Вода детокс»; «Долгіт крем»; «Волтарен форте емульгель»; «Ношпа-форте»; «Кетанов»; «Німесил»; «Даймісил»; «Нурофен»; «Олфен»; «Дуфалак»; «Ноліпрел бі-форте»; «Папаверіфн»; «Піролоксін»; «Хлорид в ампулах»; «Смекта»; салфетки спиртові; «Спазмалгон»; «Септефріл»; «Новітрин»; «Кваніл»; «Аспркам»; вата; пластирі; «Соларгін»; шприци; «Налбуфін»; «Плтифілін»; «Ношпа»; «Протефлазід»; «Хлорггекседин»; «Левомеколь»; серветки марлеві стерильні; бинти стерильні; рукавиці хірургічні; «Магній Б6»; «Тівортін»; «Терафлю», мікстура суха від кашлю, що підтверджується копіями та оригіналами товарних і фіскальними чеків (а.с. 21-28, 70-89).

Загальна вартість сплачених ОСОБА_1 грошових коштів за отримані медичні процедури, медикаменти та медичні засоби складає 27 033 грн 63 коп.

З урахуванням ч.3 ст.82 ЦПК України, засад розумності та балансу вірогідностей, а також хронологічної близькості придбання препаратів до моменту ДТП, колегія суддів виходить з того, що всі придбані позивачем лікарські засоби та медичні матеріали, за винятком окремо зазначених нижче, за своїм фармакологічним призначенням прямо або опосередковано пов`язані з лікуванням наслідків дорожньо-транспортної пригоди. Такі препарати спрямовані на купірування больового синдрому, зменшення запальних і набрякових явищ, проведення інфузійної та ін`єкційної терапії, антисептичну обробку ран і забезпечення перев`язок, що у своїй сукупності охоплюється поняттям «комплексного лікування», призначеного позивачу у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Водночас такі препарати як «Терафлю» (вартість 328 грн 13 коп.), «Септефріл» (вартість 45 грн 65 коп.), «Протефлазід» (вартість 679 грн 48 коп.) та «Мікстура суха від кашлю» (вартість 84 грн 45 коп.), а всього у сумі 1 137 грн 71 коп., відсутні у виписці з медичної карти стаціонарного хворого, у лікувальних і трудових рекомендаціях, а також у консультативному висновку ортопеда-травматолога.

За загальновідомими та публічно доступними відомостями, «Терафлю» застосовується для симптоматичного лікування гострих респіраторних вірусних інфекцій та застуди, «Септефріл» - для лікування запальних захворювань ротоглотки, «Протефлазід» - як противірусний засіб, а «Міксутра від кашлю» є засобом від кашлю.

Отже зазначені лікарські засоби за своїм фармакологічним призначенням не застосовуються для лікування політравми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, а також забоїв грудної клітки чи плечового пояса.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням установленого страхового випадку, вини водія та наданої медичної документації і платіжних документів, дійшов правильного висновку про наявність підстав для покладення на страховика обов`язку щодо відшкодування позивачу понесених витрат на лікування.

Разом з тим, суд першої інстанції, у порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України та правових висновків Верховного Суду, належним чином не перевірив причинно-наслідковий зв`язок і обґрунтованість кожної заявленої витрати, внаслідок чого помилково стягнув усю заявлену суму, не виключивши витрати на препарати та засоби, що не підтверджені призначеннями лікарів та не пов`язані із лікуванням наслідків ДТП.

Отже, враховуючи вимоги п.24.1 ст.24 Закону України № 1961-IV, згідно з якими відшкодуванню підлягають лише обґрунтовані витрати, безпосередньо пов`язані з лікуванням потерпілого, а також приписів ст.ст. 76-81, 89 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів і необхідності доведення причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та заявленими витратами, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 25 895 грн 92 коп. (27 033 грн 63 коп. - 1 137 грн 71 коп.) на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у заявленому позивачем розмірі 50 000 грн 00 коп., суд першої інстанції керувався тим що через травми після ДТП позивач зазнав фізичних і душевних страждань, потребував тривалого лікування та відновлення, тимчасово втратив працездатність і був вимушений змінити звичний спосіб життя та життєві зв`язки. Тому з урахуванням вимог розумності й справедливості суд визнав заявлений розмір моральної шкоди у сумі 50 000 грн 00 коп. обґрунтованим й таким, що підлягає стягненню у повному розмірі.

Однак повністю з наведеними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Згідно з п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У позовній заяві ОСОБА_1 просив стягнути з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на свою користь моральну шкоду у розмірі 50 000 грн 00 коп., як із страховика заподіювача шкоди та винуватця ДТП.

Як встановлено вище, спірні правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані Законом №1961-IV, який був чинний на день ДТП, яка сталася 09 серпня 2024 року.

Відповідно до ст.26-1 Закону №1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Однак, вирішуючи спір в цій частині, суд першої інстанції не звернув належної уваги на імперативні приписи ст. 26-1 Закону № 1961-IV та помилково визначив розмір моральної шкоди виключно виходячи із заявлених позивачем вимог, без урахування спеціального порядку та обмежень відповідальності страховика, встановлених законом.

Ураховуючи те, що з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 25 895 грн 92 коп. на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю, тому розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню страховиком відповідно до ст. 26-1 Закону № 1961-IV становить 5 % від цієї суми, що складає 1 294 грн 80 коп. (25 895 грн 92 коп. ? 5 %).

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не в повному обсязі відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення справи, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції, стягнувши з ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 25 895 грн 92 коп. на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю, та моральну шкоду у розмірі 1 294 грн 80 коп.

Тому апеляційна скарга ПрАТ СК «Інтер-Поліс» - адвоката Гусєва П.В. підлягає задоволенню частково.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» - адвоката Гусєва Павла Володимировича задовольнити частково.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 16 травня 2025 року в частині розміру стягнення з приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 шкоди, заподіяної здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди - змінити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 25 895 грн 92 коп. на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та моральну шкоду у розмірі 1 294 грн 80 коп., а всього на загальну суму 27 190 (двадцять сім тисяч сто дев`яносто) грн 72 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: