Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 лютого 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Шумило Н.Б.

за участю секретаря судового засідання - Дуб В.І.

представника позивача - адвоката Німець О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгород, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Німець О.М., звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, який зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №17, та визначити місцем проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за будь-яким постійним чи тимчасовим місцем проживання її матері ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.11.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання, про що повідомлено учасників справи.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 11.01.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, в якому народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказано, що у позивача також є донька від попереднього шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а колишній чоловік позивачки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також зазначено, що на початку подружнє життя у сторін було гармонійним, сповненим порозуміння та любові, однак через деякий час, практично після народження спільної доньки, поведінка відповідача змінилась по відношенню до позивача та доньки ОСОБА_3 . З часом, відповідач перестав піклуватись сімейними питаннями та проблемами, які тільки накопичувались, самоусунувся від участі у вихованні дитини, відмовився брати участь у вирішенні побутових питань, в сімейному бюджеті, матеріальному забезпеченні сім?ї. В сім?ї з?явилась недовіра та непорозуміння, через відсутність ведення спільного господарства почались сварки між подружжям. З часом відповідач часто покидав сім?ю, змінював місце свого фактичного проживання. Відповідач не брав фінансової участі у забезпеченні сім?ї, відповідачка у той час перебувала у край вразливому становищі, перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною і утримувала доньку від попереднього шлюбу. Відповідач не підтримував її фінансово, через що позивака була змушена передчасно вийти на роботу з декретної відпустки, 20.10.2021 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу між сторонами і стягненням аліментів. Однак, відповідач дав обіцянку позивачці змінити свою поведінку по відношенню до сім?ї, і позивачка подала заяву про залишення позовної появи без розгляду та примирилася з відповідачем.

Разом з тим, влітку 2022 року відповідач покинув сім?ю і виїхав за межі України в Чеську Республіку, м. Прага. З того часу у подружжя почали виникати ще більші непорозуміння, виловлювалась недовіра відповідача по відношення до позивачки, почались сварки, проте з метою збереження сім?ї, позивачка неодноразово приїжджала до відповідача з дітьми, намагалася налагодити стосунки, однак, ці спроби не дали позитивного результату.

Відповідач з грудня 2023 року по травень 2024 року почав вимагати, щоб позивачка переїхала на постійне місце проживання до нього, однак, гарантії на утримання сім?ї, не надавав, а враховуючи попередній досвід утримання сім?ї відповідачем та конфлікти, які на цьому фоні виникали, у позивача були значні сумніви. У подружжя продовжувалися конфлікти, які виходили з матеріальної сторони подружнього життя, відповідач приховував своє місце роботи та дохід, знову не брав участі в утриманні сім?ї та веденні спільного побуту, через що позивачка не наважилася переїхати до нього.

Також зазначено, що позивачка за місцем свого фактичного проживання є соціально адаптованою громадянкою, має постійне місце та умови проживання, роботу за профілем освіти, яка приносить дохід для утримання її та дітей, діти влаштовані в навчальні заклади і відвідують додаткові гуртки з розвитку.

До травня 2024 року відповідач з великим невдоволенням надсилав кошти позивачу на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі орієнтовно до 150 євро на місяць.

3 грудня 2023 року по травень 2024 року відповідач почав погрожувати, що він забере дитину від позивачки проти її волі і вивезе за кордон до нього для проживання. Між позивачем та відповідачем існує спір щодо визначення місця проживання їх спільної дитини. Наголошував, що проживання з дитиною у Чехії дасть йому можливість отримувати грошову допомогу на дитину, через що йому буде фінансово «легше». Його не стримувало те, що дитина за фактичним місцем проживання в Україні відвідує дошкільний навчальний заклад з 2022 року, має друзів, проживає у люблячій сім?ї разом з сестрою, має бабусю, родичів, хрещених, відвідує додаткові гуртки з розвитку індивідуальних здібностей, перебуває на обліку у лікаря-офтальмолога дитячого, потребує та отримує відповідне медичне обстеження, створенні відповідні умови проживання і гармонійного розвитку дитини тощо.

Вказано, що відповідач не турбується станом здоров?я дитини, її розвитком, здібностей дитини тощо. Відповідача цікавлять лише його власні інтереси та бажання. Насильне відібрання відповідачем від позивача дитини і зміна місця проживання дитини може призвести до психологічного стресу у дитини.

Звертають увагу, що на скільки відомо позивачу - відповідач може вільно перетинати державний кордон України в період воєнного стану, що підтверджується зокрема і словами його матері під час, обстеження його житлових умов службою у справах дітей щодо того що він іноді приїжджає додому. Погрози відповідача про те, що під час одного з приїзду в Україну забере доньку з ДНЗ і вивезе її за кордон проти волі та без відома та згоди і волі позивачки - зруйнували будь-які надії на налагодження подружнього життя, через що з середини травня 2024 року сторони фактично припинили свої шлюбні відносини та спілкування взагалі. 3 середини 2022 року, з відповідачем будь-яке спільне господарство взагалі не ведеться. Між подружжям втрачені всі фізичні та духовні зв?язки, взаєморозуміння, довіра. Подальше сумісне життя та збереження сім?ї позивачка вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам.

Також зазначено, що з травня 2024 року батько припинив спілкування і з донькою ОСОБА_3 , не бере жодної участі у вихованні та утриманні дитини, не передає грошові кошти, матеріальні цінності, подарунки тощо. На зв?язок з дитиною не виходить ні особисто, ні через своїх родичів, участі у вихованні та лікуванні дитини не бере. З релігійними святами, а також на День народження дитини 5 рочків не привітав, що було значним ударом для дитини та її психологічного стану, адже остання запитувала, чому батько її не вітає.

Дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з серпня 2022 року відвідує ДНЗ №42 «Джерельце», додаткові гуртки з сучасного танцю (хореографія) та англійської мови на платній основі. Оплату за харчування в ДНЗ та за відвідування додаткових гуртків оплачує позивачка самостійно. Мати самостійно дбає та несе втрати по лікуванню дитини, дитина знаходиться на обліку у лікаря - офтальмолога дитячого поліклінічного відділення ВП «Клінічна дитяча лікарня» КНП «УМБКЛ» УМР з 02.03.2023 року з діагнозом: гіперметропічний астегматизм обох очей та потребує подальшого спостереження та лікування у вузького медичного спеціаліста. Позивачка забезпечує дитині періодичне обстеження в медичного фахівця, виконує призначення лікаря для дитини, забезпечує закупівлю оптичних приладів тощо (зміна лінз, оправи). Дитина потребує постійної оптичної корекції, режиму зорових навантажень та вітамінотерапії.

Позивачка має належні умови для проживання та виховання дітей, зокрема: постійне місце проживання, стабільний дохід, можливість забезпечити належний догляд, навчання, медичне обслуговування та розвиток дітей. Позивач своїй доньці ОСОБА_3 забезпечує усі належні умови для фізичного та духовного розвитку, створює для неї належні соціально-побутові умови, забезпечує збереження психічного та фізичного здоров?я, слідкує за станом здоров`я, забезпечує всім необхідним. Проживання дитини саме з матір?ю для дитини є найбільш прийнятним, оскільки в матері є більше емоційно-вольової мотивації можливостей та часу приділяти дитині увагу.

Процесуальні дії по справі та позиція сторін

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.11.2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання, про що повідомлено учасників справи.

17.12.2025 року до суду від представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради поступило клопотання, в якому серед іншого просить долучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 23.10.2025 №1161/17/01-20.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Німець О.М., яка діє на підставі ордера серія АО №1202111 від 04.11.2025 в судовому засіданні 17.02.2026 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснення надала аналогічні викладеним у позовній заяві. Крім того зазначила, що сторони вже робили спроби для примирення, але нічого не вийшло. З літа 2022 року відповідач виїхав за кордон, а з травня 2024 припинив спілкування з позивачкою та своєю донькою ОСОБА_3 . З вказаного часу відповідач не приймає жодної участі у вихованні дочки, утриманні, не цікавиться її життям, здоров`ям, навчанням. Малолітня ОСОБА_3 , 2019 р.н. проживає разом з позивачкою, перебуває на її повному, самостійному утриманні та вихованні. Також зазначила, що позивач є соціально адаптованою, працевлаштована, має можливість належним чином забезпечити виховання та утримання обох доньок. За наведеного просить шлюб між сторонами розірвати, та визначити місце проживання їх спільної дочки за місцем проживання матері.

Третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, в судове засідання 17.02.2026 свого повноважного представника не направила, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. При цьому, в матеріалах справи наявне клопотання представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради Баняс Діани від 17.12.2025, в якому просить долучити до матеріалів справи №308/16425/25 висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 1161/17/01-20 від 23.10.2025 року, та розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради. За наведеного, заслухавши думку представника позивача, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності третьої особи, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач у судове засідання 17.02.2026 повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки та смс-повідомлення на номер телефону, вказаний в позовній заяві, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. При цьому, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подавав.

Крім того, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, яка повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень сторони позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрували шлюб 11.01.2019 року в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис №17. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - « ОСОБА_2 », дружини - « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

З копії свідоцтва про народження виданого повторно Серія НОМЕР_2 від 29 липня 2022 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_3 , її батьками записані батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

Копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 10.03.2010 підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася ОСОБА_4 , її батьками записані батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_1 .

Згідно копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_4 слідує, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

З доданого витягу з реєстру територіальної громади номер 2025/015675616 від 24.10.2025 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , з 10.03.2023, а з витягу номер 2025/015675554 від 24.10.2025 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , з 10.03.2023.

Копією довідки №424 від 06.10.2025 підтверджується що ОСОБА_1 дійсно працює в комунальному некомерційному підприємстві «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» Ужгородської міської ради на посаді провідний юрисконсульт, її середній заробіток за 2025 р. - 41 871, 48 грн.

Згідно характеристики на ОСОБА_1 у такій зазначено, що вона працює на посаді провідного юрисконсульта юридичного відділу адміністрації КНП «УМБКЛ» УМР з 01.06.2024 року, за час роботи зарекомендувала себе як висококваліфікований, компетентний, відповідальний та ініціативний працівник.

З копії заяви на прийняття спадщини за заповітом від 26.01.2015 вбачається, що ОСОБА_1 подала таку заяву Приватному нотаріусу Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Данюк Л.В.

Відповідно до відповіді Служби у справах дітей Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 20.10.2025 №14-11/265 повідомлено Службу у справах дітей Ужгородської міської ради щодо обстеження умов проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_2 , а також з`ясування його думки стосовно визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено що за вказаною адресою зареєстрована та фактично проживає мати ОСОБА_2 - ОСОБА_11 , 1953 р.н., з її слів її син ОСОБА_12 вже тривалий час (понад два роки) проживає та працює за кордоном. Коли приїжджає в Україну, тимчасово проживає у м. Ужгороді, а за вказаною адресою буває лише з візитами. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 фактично не проживає за місцем реєстрації, з`ясувати його думку щодо зазначеного питання не вдалося.

У відповіді КНП «УМБКЛ» від 29.08.2025 гр. ОСОБА_1 повідомлено що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 знаходиться на обліку у лікаря-офтальмолога дитячого поліклінічного відділення Відокремленого підрозділу «Клінічна дитяча лікарня» з 02.03.2023року з діагнозом: Гіперметропічний астигматизм обох очей. Даний діагноз було виставлено, коли мама з дитиною вперше звернулася до лікаря-офтальмолога в поліклінічне відділення ВП «Клінічна дитяча лікарня». Після огляду спеціалістом призначено дообстеження та лікування дитини у вигляді постійної оптичної корекції, дотримання режиму зорових навантажень та вітамінотерапія. Під час наступних оглядів, які відбувались в присутності мами дитини, 29.03.2023р; 20.12.2023р; 06.12.2024р; 06.05.2025р дитина проходила планове обстеження, корекцію окулярів та курси вітамінотерапії. Всі рекомендації лікаря виконувались чітко згідно призначень. Діагноз: гіперметрологічний астигматизм обох очей.

Також додано копії довідок з КНП «УМЦПМСД» №370/7 від 11.09.2025 та №374/7 від 11.04.2025 ОСОБА_3 , 2019 р.н.

Згідно довідки-характеристики ЗДО №42 «Джерельце» від 21.08.2025р. №109 на вихованку старшої групи №4 «Бджілка» ЗДО №42 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує групу з серпня 2023 року. Серед іншого зазначено що до садочку ОСОБА_3 завжди приходить чистенькою, охайною та доглянутою. Мама ОСОБА_13 дуже добре виховує та опікується своєю дитиною, цікавиться всім, що стосується дитини. Приводить в садочок та забирає з садочка дитину мама або старша сестра. У дитини є ще бабуся, яка разом з мамою та сестричкою відвідують всі святкові заходи групи. Мама ОСОБА_13 бере участь в усіх заходах щодо розвитку та потреб дитини. ОСОБА_14 - ОСОБА_2 , вихователі жодного разу, з моменту зарахування дитини в садочок по теперішній час не бачили. Він не приймав участі в жодних заходах за участю дитини, та в заходах по сприянню потребам та розвитку дитини. Платником за харчування дитини в ЗДО є мама ОСОБА_3 . Дитина додатково відвідує в садочку гурток з англійської мови та гурток сучасного танцю. Платником за гуртки є мама.

Відповідно до консультаційних висновків спеціалістів від 22.10.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

З акту обстеження умов проживання від 17.10.2025 складеного працівниками служби у справах дітей Ужгородської міської ради слідує, що проведено обстеження умов проживання сім`ї за адресою: АДРЕСА_3 . Умови проживання відмінні, наявні сучасні меблі та побутова техніка. Для ОСОБА_3 облаштована окрема кімната, в якій наявне спальне ліжко, шафа для одягу, одяг та взуття по сезону, комод, телевізор, розвиваючі ігри та іграшки, приладдя для дошкільної освіти, засоби гігієни, продукти харчування. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_1 , 1982 р.н.- мама, ОСОБА_3 , 2019 р.н., - донька, ОСОБА_4 , 2010 р.н. - донька. Стосунки, традиції сім`ї традиційні, люблячі.

Згідно Акту №614 оцінки потреб сім`ї/особи від 20.10.2025, складеного фахівцем УМЦСС дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує дитячий садок №42, додатково англ. мову. Батько дитини за кордоном (остання інформація що він у Чехії). Із травня 2024 батько ніразу не телефонував із дитиною не спілкувався, здоров`ям не цікавився, матеріально не підтримує, гроші не надсилав.

Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї від 20.10.2025 за результатами оцінювання потреб з`ясовано, що СЖО відсутні, батьківський потенціал матері на належному рівні, мати спроможна виконувати обов`язки з виховання доньки та догляду за нею.

В матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради №1161/17/01-20 від 23.10.2025, про доцільність визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Окрім іншого, у висновку зазначено, що Органом опіки та піклування встановлено, що ОСОБА_1 та її двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дитина від попереднього шлюбу), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають в АДРЕСА_3 , в приватному будинку. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, складеного працівниками служби у справах дітей Ужгородської міської ради від 17 жовтня 2025 року, встановлено, що діти проживають у безпечних, стабільних умовах, які повністю відповідають санітарно-гігієнічним нормам та потребам дітей. Мати дітей забезпечила належні умови для їхнього життя, розвитку, навчання та виховання. Акт Ужгородського міського центру соціальних служб та висновок оцінки потреб сім?ї/особи №614 від 20.10.2025 підтверджують належне виконання матір?ю своїх батьківських обов?язків, високий рівень її батьківського потенціалу щодо виховання дітей, забезпечення їхнього розвитку та здоров`я. З моменту народження донька проживала разом з обома батьками в місті Ужгороді, а у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в середині 2022 року виїхав за межі України. На засіданні комісії було заслухано думку матері дитини, та члени комісії одноголосно вирішили за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з мамою.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів.

Щодо вимоги про розірвання шлюбу:

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі.

Суд бере до уваги, наведені стороною позивача обставини, що сторони мають малолітню дитину 2019 р.н., однак їх сімейне життя не склалось, почали виникати конфлікти, відповідач влітку 2022 виїхав за межі України, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, а з травня 2024 року припинили шлюбні відносини та спілкування взагалі. Позивач вважає неможливим, та таким що суперечить її інтересам подальше сумісне життя та збереження сім`ї.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає.

Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Щодо вимоги про визначення місця проживання дитини:

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно зі статтею 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Судом з встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади Ужгородської територіальної громади від 24.10.2025. При цьому обоє фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується актом обстеження умов проживання від 17.10.2025 складеного працівниками служби у справах дітей Ужгородської міської ради.

За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з положеннями частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що також закріплено в ст.141 СК України, та Конвенції про права дитини.

Крім цього слід зауважити, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю не обмежений у своєму правах на спілкування з дитиною, турботі відносно дитини та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі №377/128/18 (провадження №61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини, її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками, права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Позивач просить визначити місце проживання її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради №1161/17/01-20 від 23.10.2025, орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У вказаному висновку Органом опіки та піклування встановлено, що ОСОБА_1 та її двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дитина від попереднього шлюбу), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають в АДРЕСА_3 , в приватному будинку. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, складеного працівниками служби у справах дітей Ужгородської міської ради від 17 жовтня 2025 року, встановлено, що діти проживають у безпечних, стабільних умовах, які повністю відповідають санітарно-гігієнічним нормам та потребам дітей. Мати дітей забезпечила належні умови для їхнього життя, розвитку, навчання та виховання. Акт Ужгородського міського центру соціальних служб та висновок оцінки потреб сім?ї/особи №614 від 20.10.2025 підтверджують належне виконання матір?ю своїх батьківських обов?язків, високий рівень її батьківського потенціалу щодо виховання дітей, забезпечення їхнього розвитку та здоров`я.

Також зазначено, що мати дітей є матеріально забезпеченою, що дозволяє їй підтримувати належний рівень життя, виховання та розвиток своїх дітей. ОСОБА_1 працює в комунальному некомерційному підприємстві «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» Ужгородської міської ради на посаді юрисконсульта, що підтверджується відповідною довідкою про зарплату№ 424 від 06.10.2025 року.

Відповідно до характеристики на провідного юрисконсульта юридичного відділу адміністрації Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , працює на вищезазначеній посаді з 01.06.2024 року та за час роботи зарекомендувала себе як висококваліфікований, компетентний, відповідальний та ініціативний працівник, який професійно орієнтується у чинному законодавстві України. Має бездоганну ділову репутацію, користується повагою серед колег, керівництва та партнерів. Окрім високого рівня професіоналізму, ОСОБА_1 відзначається стійкою життєвою позицією, моральною зрілістю та високим рівнем самодисципліни. Як матір двох дітей успішно поєднує високе професійне навантаження з повноцінним виконанням батьківських обов?язків, активною материнською позицією, що свідчить про її високу організованість, внутрішню силу та життєву стійкість.

ОСОБА_1 за довіреністю має право повного розпоряджання житлом матері, де вона зареєстрована разом з донькою ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 та її старша донька ОСОБА_4 прийняли спадщину в рівних долях на будинок, де фактично проживають разом з молодшою донькою ОСОБА_16 , по АДРЕСА_3 , що підтверджується заявою на прийняття спадщини за заповітом.

Старша донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в Ужгородському ліцеї ім. Августина Волошина.

Молодша дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує заклад дошкільної освіти №42 «Джерельце». Згідно з довідкою-характеристикою від 21.08.2025р. № 109 на вихованку старшої групи №4 «Бджілка» ЗДО №42 ОСОБА_17 , дитина відвідує дошкільний заклад з серпня 2023 року. Мама ОСОБА_3 добре виховує та опікується своєю донькою, цікавиться всім що стосується дитини. Приводить в садочок та забирає дитину мама або старша сестра. ОСОБА_1 бере участь у всіх заходах щодо розвитку та потреб дитини. ОСОБА_14 - ОСОБА_2 , вихователі жодного разу не бачили, він не брав участі в жодних заходах за участю дитини. Дитина додатково відвідує в садочку гурток англійської мови та гурток сучасного танцю. Платником за харчування дитини та гуртки в ЗДО є мама ОСОБА_3 .

Взаємини між батьками залишаються юридично не врегульованими, ОСОБА_1 зазначила, що готує необхідний пакет документів для подання в суд щодо розлучення з ОСОБА_19 .

Вказано, що з огляду на малолітній вік ОСОБА_3 , її глибоку емоційну прив?язаність до матері, щоденну турботу та постійну фізичну присутність матері, орган опіки та піклування вважає за доцільне наголосити, що у питаннях визначення місця проживання малолітньої дитини українське законодавство, національна судова практика та міжнародні стандарти з прав дитини виходять із принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, який охоплює створення стабільного, безпечного та підтримувального середовища, що здатне задовольнити її фізичні, психологічні, освітні та соціальні потреби.

У даному випадку ОСОБА_1 не лише забезпечує дітей усім необхідним, а й здійснює їх повноцінний освітній супровід, тісно взаємодіє з соціальними службами, навчальними закладами, що свідчить про її здатність забезпечити комплексне виховання та розвиток дітей. Водночас батько ОСОБА_3 фізично відсутній на території України, не спілкується з донькою в телефонному режимі, не допомагає фінансово.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню.

Поданими суду доказами підтверджуються доводи позовної заяви про те, що позивач та її малолітня донька ОСОБА_3 , 2019 р.н. проживають разом в будинку АДРЕСА_3 , який позивач прийняла у спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 , що підтверджується її заявою на прийняття спадщини за заповітом, і де створені належні умови для проживання малолітньої дитини, та позивач виконує обов`язки щодо утримання та виховання доньки. Також, з доданих доказів слідує, що у вказаному будинку проживає і старша донька позивачки від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На переконання суду, проживання малолітньої дитини сторін разом з матір`ю відповідатиме принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи.

Враховуючи наведене, а також те, що наявні у справі докази дозволяють встановити, що позивач має постійне місце проживання, нею створено належні матеріальні та побутові умови для фізичного, духовного та морального розвитку, навчання, розвитку природних здібностей, малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , те що після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами малолітня донька залишилася проживати з матір`ю, а також висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позов в частині вимоги про визначення місця проживання малолітньої доньки з матір`ю ОСОБА_1 підставний та підлягає до задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору, в розмірі 2422,40 грн.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір №097-1-10/25 про надання правничої допомоги від 24.07.2025; Додаток №2 до договору від 24.07.2025 складений 03.11.2025, в якому наведено опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за укладеним з ОСОБА_1 договором №097-1-10/25 від 24.07.2025 про надання правничої допомоги (про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини), згідно якого вартість послуг складає 22000,00 грн., копію платіжної інструкції від 03.11.2025 про оплату правничої допомоги ОСОБА_1 в розмірі 22000 грн.

Відповідачем щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не заявлено.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

При цьому, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Окрім того, слід зазначити, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Враховуючи наведене, принцип обґрунтованості та пропорційності, характер та час витрачений на виконання адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, категорії справи, її складності, ціну позову та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 160, 161, 180-184, 191 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований 11.01.2019 року в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №17.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою її місця проживання.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, місцезнаходження: м. Ужгород, пл. Поштова, буд. 3, .

Повне заочне рішення суду складено - 24.02.2026.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило