ПОСТАНОВА

іменем України

24 лютого 2026 року м. Кропивницький

справа № 398/4216/25

провадження № 22-ц/4809/463/26

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Старовойтов Олександр Вікторович, на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2025 року у складі судді Шинкаренко І.П.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі по тексту ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказало, що 25.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №200513966, відповідно до якого відповідачу було надано кредитний ліміт у сумі 10500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом. На виконання умов договору банк свої зобов`язання виконав належним чином, перерахувавши відповідачу кредитні кошти, проте остання своїх зобов`язань належним чином не виконала, порушуючи умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором. 20.07.2020 ТОВ «Діджи фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальником ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору №7БМ, укладеному за результатами публічних торгів, у тому числі і до відповідача. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просив суд стягнути кредитну заборгованість, з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань, а також понесені судові витрати по справі. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 41783 грн 49 коп, з яких заборгованість за кредитом складає 26670,23 грн; 12710,75 грн - інфляційні втрати, 2402,51 грн - 3% річних.

Оскільки ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань позивач просив стягнути на свою користь зазначену суму заборгованості.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 25.04.2016 № 200513966 у розмірі 41783 грн 49 коп, з яких заборгованість за кредитом 26670,23 грн; 12710,75 грн - інфляційні втрати, 2402,51 грн - 3% річних. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Старовойтов Олександр Вікторович, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

ТОВ «Діджи Фінанс» направило відзив на апеляційну скаргу, в якому просило рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Старовойтов Олександр Вікторович, без задоволення. Вважало, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 25.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №200513966 шляхом підписання заяви щодо кредитування, та за умовами якого відповідачу встановлено кредитний ліміт у сумі 10500 грн, строк дії кредитної картки - 5 років, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 58,8% річних (а.с.7-8).

Згідно з довідкою про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту кредиту на споживчі потреби, сума кредиту встановлена до 50000 грн, строк кредиту - 12 місяців. У довідці зазначені загальні умови надання кредиту в рамках карткового продукту та орієнтовна сукупна вартість кредиту в рамках карткового продукту, з якими відповідач ознайомлений 25.04.2016, про що свідчить його підпис (а.с.9).

Як свідчить розписка про отримання платіжної картки від 25.04.2016 відповідачу була видана платіжна картка НОМЕР_1 для користування кредитними коштами (а.с.24).

Крім того, 25.04.2016 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір добровільного страхування життя (програма страхування від нещасних випадків держателів платіжних карток банку) (а.с.10-11).

20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 №7_БМ, укладеному за результатами публічних торгів. Згідно з п.1 договору факторингу за цим договором у порядку та на визначених ним умовах Банк відступає новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору (а.с.17-20).

Відповідно до додатку 1 до договору від 20.07.2020 №7_БМ про відступлення прав вимоги, реєстру договорів, права вимоги за яким відступаються, та боржників за такими договорами до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №200513966 від 25.04.2016 року у загальному розмірі 31170,23 грн, що складається з 10297,36 грн заборгованості за кредитом та 20872,87 грн заборгованості за відсотками.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16 ТОВ «Діджи Фінанс» визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський». Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 №1905 та зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 №1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 №№1 і 2. Визнано відсутніми у ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 року №1 та від 20.05.2016 №2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 року №№1 і 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 №1, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» та ТОВ «Фінансова компанія «Фагор». Визнано відсутніми у ТОВ «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 №1 та від 20.05.2016 №2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу №№1 і 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 №1 та додатках до нього. Зобов`язано ТОВ «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 №№1, 2.

Рішенням Правління НБУ України від 23 травня 2016 року №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладення такого договору не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо позичальника (боржника), вимоги до якого передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги, разом із правами за договором забезпечення таких вимог. Вимогами чинного законодавства України та умовами договору факторингу не передбачена передача програмного забезпечення, що здійснює нарахування заборгованості по сплаті тіла кредиту, нарахуванню відсотків та пені, а також його детального розрахунку з формулою її формування. Це пов`язано з тим, що в разі відступлення права вимоги вже за існуючою заборгованістю фактор, відповідно до умов договору факторингу, не має право нарахувати відсотки, комісію, неустойку що передбачені умовами кредитного договору.

Згідно з зазначеним позивачем розрахунком заборгованості станом на 21.03.2025 загальний розмір заборгованості відповідача складає 26670,23 грн, з яких: 10297,36 грн - заборгованість за кредитом; 16372,87 грн - заборгованість за відсотками (а.с.2).

Крім того, відповідно до наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних заборгованість за період з 14.03.2022 по 14.03.2025 їх розмір складає 12710,75 грн інфляційних втрат та 2402,51 грн - 3% річних (а.с.21).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

Відповідно до частини 1статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Колегія суддів вважає, що анкета та заява (оферта) від 25.04.2016 підписані саме відповідачем ОСОБА_1 та у сукупності з випискою про рух коштів по рахунку, з якої убачається активне користування позичальником кредитними коштами шляхом зняття готівки, повернення кредитних коштів позивачу, оплати послуг за придбані товари, підтверджують факт визнання відповідачем договірних кредитних відносин з первісним кредитором ПАТ «Банк Михайлівський».

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі №200/5647/18.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Судом встановлено, що договором факторингу від 20.07.2020 №7_БМ, ТОВ «Діджи Фінанс» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за кредитним договором №200513966.

Сторони відповідно до ст.6 ЦК України є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 41783 грн 49 коп, з яких 10297,36 грн - заборгованість за кредитом; 16372,87 грн - заборгованість за відсотками; 12710,75 грн - інфляційні втрати, 2402,51 грн - 3% річних.

Колегія суддів приймає до уваги розрахунок заборгованості, наведений позивачем, як належний. Відповідачем даний розрахунок спростовано не було, контррозрахунку надано не було.

Тому, враховуючи те, що фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку позичальником не повернуті, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10297,36 грн. Крім того, апеляційний суд вважає, що, підписавши заяву, відповідач погодився зі всіма умовами кредитування, зокрема і відсотками за користування кредитними коштами, а тому з відповідача підлягає також стягненню заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 16372,87 грн.

Щодо вимог про стягнення сум інфляційних втрат та трьох відсотків річних слід зазначити таке.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, норми розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Однак, згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у подальшому його дія неодноразово продовжувалася. На час розгляду цієї справи воєнний стан в україні продовжується.

Позивач, звернувшись до суду з позовом нарахував, у тому числі, інфляційні втрати та три відсотки річних на визначену ним суму заборгованості 26670,23 грн за період з 14.03.2022 по 14.03.2025 (а.с.21).

Проте, з урахуванням зазначеного вище та вимог п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, позовні вимоги про стягнення таких нарахувань у розмірі 12710,75 грн інфляційних втрат та 2402,51 грн - 3% річних, визначених статтею 625 цього Кодексу, задоволенню не підлягають.

Статтею 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Старовойтов Олександр Вікторович, підлягає частковому задоволенню, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2025 рокупідлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 12710,75 грн та 3% річних у розмірі 2402,51 грн.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при зверненні до суду першої інстанції та за подачу апеляційної скарги.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позов ТОВ «Діджи Фінанс» майнового характеру заявлено з ціною 41783,49 грн і задоволено частково з урахуванням висновків апеляційного суду на суму 26670,23 грн, тобто на 63,83%. Тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1546,22 грн (2422,40?63,83%).

Апеляційна скарга відповідача також підлягає задоволенню частково, а саме: на 36,17% = (100% - 63,83% задоволена частинна вимог позову).

Оскільки ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26 грудня 2025 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про відстрочення від сплати судового збору та його сплату відстрочено до ухвалення у справі судового рішення, тому колегія суддів вважає наявні підстави для стягнення з ТОВ «Діджи Фінанс» у дохід держави відстрочений судовий збір за подачу апеляційної скарги пропорційно до задоволеної частини у розмірі 1314,27 грн (3633,60х36,17%). Крім того, з ОСОБА_1 у дохід держави слід стягнути відстрочений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі, пропорційному до відмовленої частини, а саме 2319,33 грн (3633,60-1314,27).

Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи викладене вище можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №925/1545/20 зазначено, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

ТОВ «Діджи Фінанс» заявлено про компенсацію витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 7000 грн. На підтвердження таких витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції надано: копію договору про надання правничої допомоги від 15.02.2024 №26, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката .

Враховуючи обсяг правничої допомоги позивачу при розгляді цієї справи судом першої інстанції, а також беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, також враховуючи пропорційність до задоволених позовних вимог, апеляційний суд вважає, що вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу слід задовольнити та визначити в сумі 4468,10 (7000х63,83%), що відповідає засадам співмірності зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг, а також критеріям розумності та справедливості.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Старовойтов Олександр Вікторович, задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2025 року скасувати в частині задоволених позовних вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 12710,75 грн та 3% річних у розмірі 2402,51 грн та судових витрат, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (, вул. Симона Петлюри, 21/1 м.Бровари, Київська область) 1546 (одна тисяча п`ятсот сорок шість) грн 22 коп судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви, та 4468 (чотири тисячі чотириста шістдесят вісім) грн 10 коп витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (, вул. Симона Петлюри, 21/1 м. Бровари, Київська область) у дохід держави відстрочений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1314 (одна тисяча триста чотирнадцять) грн 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) відстрочений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2319 (дві тисячі триста дев`ятнадцять) грн 33 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко