Справа № 642/237/26
Провадження № 2-н/642/73/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Харків

Суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Проценко Л.Г., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Харківської міської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, -

ВСТАНОВИВ:

До Холодногірського районного суду м. Харкова надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Харківської міської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, в якій заявник просить стягнути з боржника заборгованість за надання послуг з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.08.2023 по 31.12.2025, у розмірі 1025,75 грн, а також понесені заявником витрати зі сплати судового збору у розмірі 332,80 грн.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суддя доходить висновку про відмову у видачі судового наказу з таких підстав.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

Частиною 2 ст. 167 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до п. п. 1, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 за № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно відповіді з Державного демографічного реєстру від 24.02.2026 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Як на підставу видачі судом наказу про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за спожитий природній газ за адресою: АДРЕСА_1 , стягувач посилався на те, що ОСОБА_1 є власником квартири за вказаною адресою, на підтвердження чого заявником надано суду копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 253241249 від 23.11.2020.

Вказаний витяг не містить відомостей про дату, станом на яку надана інформація про право власності, окрім того заборгованість виникла за період з 01.08.2023 по 31.12.2025.

Водночас, згідно з відповіді № 2378025 від 24.02.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо належності на праві власності ОСОБА_1 нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже матеріали справи не містять та суду не надані відомості на підтвердження того що у період виникнення заборгованості, а саме: з 01.08.2023 по 31.12.2025 ОСОБА_1 , був власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , або мав реєстрацію місця мешкання за вказаною адресою, з огляду на що із поданої заяви не вбачається виникнення права майнової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, а тому суддя доходить висновку про те, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 164-167, 259, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Харківської міської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за період з 01.08.2023 по 31.12.2025 в розмірі 1025,75 грн.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя Л.Г. Проценко