Провадження №: 2/752/1534/26
РІШЕННЯ

Іменем України

26.01.2026 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Кирильчук І.А.

при секретарі судового засідання - Сінчук І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у залі судового засідання в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_3 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі - 15 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 10 серпня 2016 року між нею та відповідачем Ярмолинецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області зареєстрований шлюб.

Під час шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що спільний син проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, однак суми, які він перераховує, не є фіксованими, а сплачуються ним в тому розмірі, в якому вважає за доцільне сам відповідач. Сторони не досягли угоди щодо аліментів. Відповідач є працездатною особою, працює неофіційно і служить, отримує дохід, а тому за переконанням позивача відповідач спроможний сплачувати аліменти на користь дитини.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

27 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» представник відповідача - адвокат Власенко Сергій Тофікович направив до суду відзив на позовну заяву, який мотивував тим, що відповідач визнає обов`язок утримувати неповнолітню дитину, та не ухиляється від участі у вихованні та матеріальному забезпеченні, а також погоджується на стягнення аліментів в частині - 1/4 від усіх видів його доходу. Зазначає, що відповідач є військовослужбовцем, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 та має загальний дохід за 6 місяців 284 713,49 грн. А отже, 1/4 частка від доходу становитиме 11 863,00 грн, що перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів та повністю забезпечує інтереси дитини. Позивач просить 15 000,00 грн щомісячно, обґрунтовуючи позов витратами на гуртки, студії, онлайн-курси та логопеда, які не є обов`язковими, не доведені та документально не підтверджені. Таким чином, сторона відповідача вважає, що аліменти мають бути визначені саме у вигляді 1/4 частини від усіх видів доходу, оскільки доходи відповідача стабільні та офіційні.

28 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Демчук Тетяни Юріївни до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що відповідачем пропущено строк для подачі відзиву на позовну заяву, а тому просить не надавати відзиву представника відповідача оскаржуваної сили та задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

28 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Демчук Тетяни Юріївни до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій остання просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не надходило.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом установлено, що 10 серпня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, який зареєстровано Ярмолинецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено актовий запис №58.

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 1917, у ОСОБА_2 та ОСОБА_6 народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів позовної заяви вбачається, що дитина проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру Вишневої територіальної громади від 13 травня 2025 року за №2025/006201718 та витягом із мобільного додатку «Дія».

19 листопада 2025 року позивач ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується матеріалами справи.

Згідно довідки про доходи від 22 листопада 2025 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_3 , загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з 01 травня 2025 року по 31 жовтня 2025 року становить 284 713,49 грн.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року та ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до роз`яснень пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частини другої статті 182 СК України.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом частин першої-третьої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідач є працездатним, інших дітей не має, інших стягнень на утримання інших непрацездатних осіб також не має, доказів протилежного суду не надано.

Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених статтею 188 СК України, не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що присудження аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача відповідає інтересам дитини і не порушує права кожної із сторін. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 19 вересня 2025 року (дата надходження позовної заяви до системи «Електронний суд») і до досягнення дитиною повноліття.

За змістом пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись статями 180-185,191 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», статями 4,5,12,13,49,76,81,89,141,259,263-265,274,279353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду виготовлено 26 січня 2026 року.

Суддя І.А. Кирильчук