Справа № 723/4990/25
Провадження № 2/723/1064/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Дедик Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Клапійчук Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні в залі суду в м. Сторожинець цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (до зміни найменування «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту посилаючись на те, що 01.04.2021 року між відповідачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 1752138, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти, шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 , в сумі 7000,00 грн., зі строком кредиту 30 днів з можливістю пролонгації, розміром стандартної процентної ставки 1,90 % на день (693,50 річних) та зниженої процентної ставки 0,01 % в день (3,65 % річних).

Зазначають, що на виконання умов вищевказаного договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю, натомість відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши передбачені договором платежі вчасно, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання, внаслідок чого станом на дату складання позовної заяви у ОСОБА_1 перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виникла заборгованість в розмірі 20817,20 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредту в розмірі 6990,00 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 13827,20 грн.

Також зазначають, що 15.07.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (до зміни найменування «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено договір факторингу № 2-15072022, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», визначеними в реєстрі боржників. В тому числі за даним договором факторину ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за договором № 1752138 від 01.04.2021 року в розмірі 20817,20 грн.

Просили стягнути з відповідача на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1752138 від 01.04.2021 року в розмірі 20817,20 грн. та витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2422,40 грн.

Представник позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, надали суду клопотання, в якому просили розглянути справу без участі представника, не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, приични неявки суду не відомі, відзив на позов не подавав.

У відповідності ч. 1 ст. 280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.04.2021 року між відповідачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 1752138, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти, шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 , в сумі 7000,00 грн., зі строком кредиту 30 днів з можливістю пролонгації, розміром стандартної процентної ставки 1,90 % на день (693,50 річних) та зниженої процентної ставки 0,01 % в день (3,65 % річних), що підтверджується копією договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту та копією паспорта споживчого кредиту, які підписані одноразовим ідентифікатором Н951.

30.04.2021 року між відповідачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено додатковий договір до договору № 1752138, відповідно до умов якого дату повернення кредиту продовжено до 31.05.2021 року.

31.05.2021 року між відповідачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено додатковий договір до договору № 1752138, відповідно до умов якого дату повернення кредиту продовжено до 01.07.2021 року.

26.06.2021 року між відповідачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено додатковий договір до договору № 1752138, відповідно до умов якого дату повернення кредиту продовжено до 27.07.2021 року.

27.07.2021 року між відповідачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено додатковий договір до договору № 1752138, відповідно до умов якого дату повернення кредиту продовжено до 27.08.2021 року.

27.08.2021 року між відповідачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено додатковий договір до договору № 1752138, відповідно до умов якого дату повернення кредиту продовжено до 27.09.2021 року. Вказані вище додаткові договори підписані відповідачем за допомогою одноразових ідентифікаторів.

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язанн перед відповідачем виконало належним чином, перерахувавши на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 7000,00 грн., що підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ВІД 04.03.2024 РОКУ № 11769-0403.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1752138 від 01.04.2021 року вбачається, що станом на 15.07.2025 року у ОСОБА_1 перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виникла заборгованість в розмірі 20817,20 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредту в розмірі 6990,00 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 13827,20 грн.

15.07.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (до зміни найменування «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено договір факторингу № 2-15072022, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», визначеними в реєстрі боржників. В тому числі за даним договором факторину ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за договором № 1752138 від 01.04.2021 року в розмірі 20817,20 грн., що підтверджується копією реєстру боржників № 1 до договору факторингу.

Рішенням єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» від 25.03.2024 року було змінено назву з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС».

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором , в зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

На підставі ст. 526, 610, 611, 612, 623, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 3, 4, 5, 12, 13, 19, 23, 76, 81, 133, 137, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (, адреса: 04070, м. Київ вул. Іллінська, 8) суму заборгованості за кредитним договором № 1752138 від 01.04.2021 року в розмірі 20817 (двадцять тисяч вісімсот сімнадцять) грн. 20 коп., яка складається з: заборгованості за сумою кредту в розмірі 6990,00 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 13827,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (, адреса: 04070, м. Київ вул. Іллінська, 8) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя