Справа № 296/581/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення без розгляду та повернення клопотання

26 січня 2026 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Лілія Миколаївна, ознайомившись із клопотанням ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,

В С Т А Н О В И Л А:

20 січня 2026 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню. Заява підписана та подана до суду представником заявника адвокатом Козубом О. М.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 20 січня 2026 року заяву ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду передано на розгляд судді Пилипюк Л. М.

У вищевказаній заяві ОСОБА_1 просить визнати рішення № 339/2025 Суду першої інстанції № 9 м. Валенсія (Королівство Іспанія) від 17 липня 2025 року у справі № 618/2025 таким, що має законну силу на території України та не підлягає примусовому виконанню.

Дослідивши матеріали заяви приходжу до висновку, що заява не може бути прийнята судом до провадження з огляду на невиконання заявником процесуальним вимог, встановлених ст. 472 Цивільно-процесуального кодексу України.

Визнання рішення іноземного суду поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом (пункт 10 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою (ч. 1 ст. 472 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 472 ЦПК України до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні;

3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Всупереч вимогам п. 2 ч. 2 ст. 472 ЦПК України клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду не містить офіційного документу про те, що таке рішення іноземного суду набрало законної сили.

Суд відхиляє доводи заявника про те, що рішення № 339/2025 Суду першої інстанції № 9 м. Валенсія (Королівство Іспанія) від 17 липня 2025 року містить відмітку про набрання ним законної сили. Установлено, що в самому рішенні іноземного суду не зазначено про набрання ним законної сили. Суд, перевіряючи виконання заявником вимог ч. 2 ст. 472 ЦПК України, не повинен тлумачити зміст рішення іноземного суду на предмет набрання ним законної сили, надавати йому оцінку, виходячи з вимог процесуального законодавства Королівства Іспанія та самостійно тлумачити певні фрази іноземною мовою, оскільки їх переклад залежить від контексту. Суд відхиляє доводи заявника про те, що в самому судовому рішенні є відмітка «Firme», що відповідно до ст. 207 Іспанського цивільного процесуального кодексу свідчить про його остаточність. По-перше, офіційний переклад рішення іноземного суду не містить відомостей про те, що таке рішення є остаточним та набрало законної сили. По-друге, рішення іноземного суду містить вказівку про те, що воно може бути оскаржене у порядку апеляційного оскарження.

Частина 2 ст. 472 ЦПК України імперативно встановлює, що до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню має бути додано офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили. Процесуальний закон допускає лише одне виключення із цього правила, а саме: якщо відомості про набрання рішенням іноземного суду законної сили міститься в самому рішенні.

Апостиль не є офіційним документом, що підтверджує набрання рішенням іноземного суду законної сили, а є спеціальним штампом. Він лише засвідчує справжність підпису, печатку та автентичність офіційного документа, на якому він проставлений.

Ураховуючи, що офіційний переклад на українську мову рішення № 339/2025 Суду першої інстанції № 9 м. Валенсія (Королівство Іспанія) від 17 липня 2025 року в справі № 618/2025 не містить вказівки про те, що таке рішення набрало законної сили, а також передбачає можливість його апеляційного оскарження, приходжу до висновку, що заявник не виконав вимоги п. 2 ч. 2 ст. 472 ЦПК України, оскільки не надав до свого клопотання офіційного документу про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили.

Суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, або клопотання подане особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала (ч. 4 ст. 466 ЦПК України).

На підставі наведеного, керуючись ч.4 ст.466 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду та надання дозволу на його примусове виконання повернути заявнику без розгляду.

Повернення заяви без розгляду не перешкоджає зверненню до суду повторно, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення заяви без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК