Справа № 685/948/25
Провадження № 2-др/685/6/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року селище Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Турчин-Кукаріної І.В., за участю секретаря судового засідання Медун В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про стягнення з Теофіпольського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витрат на професійну правничу допомогу,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Теофіпольського районного суду Хмельницької області перебувала цивільна справа № 685/948/25 (провадження № 4-с/685/2/26) за скаргою ТОВ «Брайт Інвестмент», заінтересована особа: ОСОБА_1 , про визнання неправомірними дій начальника Теофіпольського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Непотас І.В., щодо винесення постанови від 14.11.2024 про закінчення виконавчого провадження № 36451150, визнання неправомірною та скасування постанови.

Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 15.01.2026 у справі № 685/948/25 суд постановив: «Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», заінтересована особа: ОСОБА_1 , про визнання незаконними дій начальника Теофіпольського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Непотас І.В. щодо винесення постанови від 14.11.2024 про закінчення виконавчого провадження № 36451150, визнання неправомірною та скасування постанови задовольнити частково. Провадження за вимогою скарги ТОВ «Брайт Інвестмент» про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 36451150 від 14.11.2024, винесеної начальником Теофіпольського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області ЦМУМЮ (м. Київ) Непотас І.В. від 14.11.2024 закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України за відсутністю на час розгляду скарги предмету оскарження. Визнати неправомірними дії начальника Теофіпольського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Непотас І.В. щодо винесення постанови від 14.11.2024 про закінчення виконавчого провадження № 36451150. Визнати неправомірною постанову начальника Теофіпольського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Непотас І.В. від 14.11.2024 про закінчення виконавчого провадження № 36451150. У задоволенні решти вимог скарги відмовити. Зобов`язати начальника Теофіпольського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Непотас І.В. здійснити виконання рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 10.12.2012 у цивільній справі № 2-410/11 з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали, з дотриманням положень ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Зобов`язати начальника Теофіпольського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Непотас І.В. повідомити суд і заявника про виконання цієї ухвали не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання».

Після постановлення ухвали, 29.01.2026 представниця ТОВ «Брайт Інвестмент» Кириченко О.М. звернулась до суду із заявою про стягнення з Теофіпольського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн, подавши докази відповідних судових витрат без зазначення будь-яких поважних причин неподання їх до постановлення ухвали по суті.

У судове засідання 09.02.2026, 23.02.2026 учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви, не прибули. Від заінтересованої особи: ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд заяви у його відсутності.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У цьому зв`язку, переконавшись у обізнаності учасників справи про наявність судового провадження та дату судового засідання, надавши учасникам справи рівну можливість реалізувати свої процесуальні права на участь в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути заяву в судовому засіданні 23.02.2026 незалежно від фактичної явки учасників.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вирішуючи питання про можливість задоволення заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу (про ухвалення додаткового судового рішення), суд враховує такі положення закону та обставини справи.

У провадженні Теофіпольського районного суду Хмельницької області перебувала цивільна справа № 685/948/25 (провадження № 4-с/685/2/26) за скаргою ТОВ «Брайт Інвестмент», заінтересована особа: ОСОБА_1 , про визнання неправомірними дій начальника Теофіпольського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Непотас І.В., щодо винесення постанови від 14.11.2024 про закінчення виконавчого провадження № 36451150, визнання неправомірною та скасування постанови.

У скарзі представник ТОВ «Брайт Інвестмент» зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), які ТОВ «Брайт Інвестмент» понесло і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає 20 000,00 грн, проте у вимогах скарги представник ТОВ «Брайт Інвестмент» просив стягнути з Теофіпольського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витрати на професійну правничу допомогу, не вказавши розміру зазначених судових витрат.

При цьому, суд зазначає, що детального розрахунку зазначених витрат на професійну правничу допомогу, а також доказів на їх підтвердження скаржником надано не було, як і не було подано протягом часу розгляду справи усну або письмову заяву суду про намір подати такі докази.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що питання про стягнення судових витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні; суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин та за умови подачі відповідної заяви до закінчення судових дебатів.

Процесуальної регламентації форми і змісту такої заяви законом не встановлено, тому її може бути подано як в письмовій, так і в усній формі під час судового засідання з його повною фіксацією технічними засобами ЄСІТС.

Разом з тим, процесуальним законом встановлено граничний строк подання відповідної заяви про розподіл судових витрат, а саме не пізніш як до судових дебатів (що передує стадії ухвалення рішення суду).

Вказівку у ч. 8 ст. 141 ЦПК України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти як граничну стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про намір стягнути витрати на професійну правничу допомогу обставину; самі ж підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і саме з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Відтак, процесуальний закон встановив чіткий алгоритм дій сторони, яка просить суд стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу:

1) подання заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а також один із двох наступних варіантів:

2) подання доказів понесення відповідних витрат до судових дебатів;

3) подання доказів понесення відповідних витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, проте лише за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про намір подати відповідні докази.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення уже є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про що сторона повинна була заявити значно раніше, до судових дебатів, або, якщо такі не проводились у зв`язку з неявкою усіх учасників справи, то до переходу до стадії ухвалення судового рішення), а є можливістю довести перед судом факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу, а також можливістю для протилежної сторони бути обізнаною щодо зазначених обставин, що є запорукою дотримання принципу справедливості, змагальності та рівності сторін, а також ставить до відома суд про необхідність вирішити питання судових витрат пізніше, аніж безпосередньо під час вирішення справи по суті.

Якщо ж до завершення розгляду справи сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, або не надала доказів, які ці витрати підтверджують, або не повідомила про намір їх подати протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду, то суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати.

Закон пов`язує початок перебігу п`ятиденного строку на подання доказів понесених судових витрат не з датою отримання копії судового рішення позивачем, а саме з датою ухвалення рішення суду, причому обумовлює можливість подання таких доказів необхідністю попереднього застереження про такий намір у заяві, поданій до закінчення судових дебатів.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному ч. 1 ст. 246 ЦПК України, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання. У випадку, визначеному ч. 2 ст. 246 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Ухвала суду у справі № 685/948/25 (провадження № 4-с/685/2/26) постановлена 15.01.2026.

В ухвалі суд вирішив питання судових витрат, виходячи із відсутності доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, а також із відсутності заяви скаржника про намір подати такі докази протягом п`яти днів після постановлення ухвали суду.

В ухвалі суд зазначив, що оскільки в матеріалах справи відсутні як будь-які належні, допустимі та достатні докази понесення скаржником витрат на професійну правничу допомогу, так і відсутня заява скаржника про намір їх подати, суд вважає, що у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Тобто, на час подання заяви про стягнення судових витрат питання судових витрат уже вирішено, причому, на час постановлення ухвали, законних і обґрунтованих підстав для стягнення з Теофіпольського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь скаржника судових витрат на професійну правничу допомогу не було у зв`язку з неподанням стороною скаржника доказів їх понесення та неподанням заяви про намір подати такі докази після постановлення ухвали.

Усупереч вимогам ст. 141 ЦПК України, скаржник не подав доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, які сторона понесла у зв`язку з розглядом справи.

Заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу подано скаржником 19.01.2026, зареєстровано в суді 29.01.2026, до неї долучено:

1) копію договору № 01/05/23 про надання правової (правничої) допомоги від 01.05.2023;

2) копію додатку № 1 до договору № 01/05/23 про надання правової (правничої) допомоги від 01.05.2023;

3) копію акта про надання правової допомоги № 1903-26/К2 від 19.01.2026 до договору № 01/05/23 про надання правової (правничої) допомоги від 01.05.2023.

Як вбачається із копії акта про надання правової допомоги № 1903-26/К2 від 19.01.2026 до договору № 01/05/23 про надання правової (правничої) допомоги від 01.05.2023, адвокатом було надано такі послуги: ознайомлення з матеріалами справи за наданим пакетом документа клієнтом, аналіз наданих документів, ознайомлення з судовою практикою та визначення перспективи справи (3 год) 4500,00 грн; складання скарги на дії начальника Теофіпольського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління. Міністерства юстиції (м. Київ) Непотас І.В. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 14.11.2024 у ВП № 36451150 1500,00 грн; гонорар за прийняття рішення на користь клієнта 10 000,00 грн.

Як зазначалось вище, скаржник не подав суду доказів понесених судових витрат до закінчення розгляду скарги, а крім цього, не заявив про намір їх подати, що є самостійною підставою для відмови у стягненні таких витрат.

Таким чином, у суду на час постановлення ухвали були відсутні підстави для стягнення з Теофіпольського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь скаржника судових витрат на професійну правничу допомогу.

Окрім цього, скаржник при поданні заяви про стягнення судових витрат не повідомив на вимогу ст. 246 ЦПК України про наявність поважних причин неподання доказів понесення його довірителькою витрат на професійну правничу допомогу до судових дебатів, а також не повідомив про наявність поважних причин неподання заяви про намір подати такі докази після ухвалення судом рішення, як цього вимагає ст. 141 ЦПК України.

З урахуванням результатів аналізу дат оформлення та складання поданих скаржником доказів понесення судових витрат на професійну правничу допомогу, у сторони скаржника не було перешкод подати суду принаймні частину цих доказів, датованих 2023 роком, під час розгляду справи, а стосовно доказів, датованих 19.01.2026 - зробити відповідне застереження про намір їх подати протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

У випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2024 у справі № 285/5547/21). Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 22.04.2024 у справі № 346/2744/21.

Крім цього, суд зауважує, що підставою для ухвалення додаткового судового рішення є невирішення судом питання судових витрат. У справі номер 685/948/25 судом вирішенео питання судових витрат в ухвалі, постановленій по суті скарги.

З урахуванням того, що скаржником було подано лише попередній розрахунок витрат, у скарзі не сформульовано вимогу про стягнення конкретної суми судових витрат на професійну правничу допомогу у справі, а також не було подано застереження про намір подати докази протягом п`яти днів після постановлення ухвали, суд не мав підстав відкласти вирішення питання судових витрат.

Крім цього, неподання заяви про намір подати докази до постановлення ухвали не надає учаснику справи додаткових можливостей подати докази в обхід положень ст. 141 ЦПК України.

Відтак, скаржник, який не подав заяву про намір подати докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення, позбавлений процесуальної можливості повторно просити суд вирішити питання стягнення судових витрат, а суд, який уже вирішив питання про судові витрати, виходячи із положень ст. 270 ЦПК України, не має підстав для ухвалення додаткового рішення (ухвали).

За змістом ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках . Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У ч.1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ні доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, ні заяви про намір подати такі докази після постановлення судом ухвали скаржник до закінчення розгляду справи не подав. Відтак, і сам по собі факт відсутності такої заяви відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а також факт відсутності поважних причин неподання таких доказів до судових дебатів у порядку ст. 246 ЦПК України, є самостійними підставами для відмови в ухваленні додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду справи.

Подання заяви про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про судові витрати при недотриманні стороною вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо заявлення до завершення судових дебатів (до постановлення ухвали за вказаних обставин) про намір подати відповідні докази, а також після фактичного вирішення судом питання про судові витрати, у стягненні яких відмовлено, не створює нових підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення таких витрат.

Із врахуванням наведеного, у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 13, 81, 133, 137, 141, 246, 259, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Теофіпольського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України, з моменту її підписання суддею.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення) безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено і підписано 23.02.2026.

Головуюча суддя Турчин-Кукаріна І.В.