Провадження № 22-ц/812/318/26 Суддя першої інстанції Квєтка О.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 лютого 2026 року м. Миколаїв Справа № 485/691/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Коростієнко Н.С.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2025 року, повне судове рішення складено 21 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Квєтки І.А., в залі судового засідання в м. Снігурівка, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі,

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, вимоги якого уточнила в подальшому, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» (далі ТОВ «ЮТС-Агропродукт») про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 5,4 га, кадастровий номер :02:000:0105, розташованої на теориторії Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області (раніше Павлівська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області).

15 травня 2012 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Райз-Південь» (далі - ТОВ «Райз-Південь») був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки.

30 січня 2018 року на підставі додаткової угоди № 3500113 до договору оренди, укладеної між ОСОБА_1 , орендарем ТОВ «Райз-Південь» та ТОВ «ЮТС-Агропродукт», до останнього перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди на умовах договору, викладених у новій редакції цієї додаткової угоди, строком до 29 грудня 2027 року. За умовами угоди новий орендар, відповідач по справі, зобов`язався сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою щорічно, у строк до 31 грудня кожного року, й у встановленому договором розмірі.

Відповідач умови договору оренди земельної ділянки не виконував, у 2022-2024 роках орендну плату не сплатив, що є систематичним порушенням умов договору та є підставою для його розірвання у відповідності до статті 141 ЗК України.

Розмір орендної плати, обумовленої сторонами в договорі, становить 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 14 571.90 грн за рік оренди.

Відповідно до пункту 4.4. додаткової угоди обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталася раніше.

Заборгованість відповідача за договором складає: за 2022 рік 19 237.60 грн, за 2023 рік 24 354.80 грн, за 2024 рік -25 596.89 грн, а всього 69 189.29 грн (з урахуванням індексу інфляції).

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд розірвати договір оренди землі від 15 травня 2012 року (кадастровий номер :02:000:0105, площа 5,4 га), укладений між нею та ТОВ «Райз-Південь» (новий орендар відповідно до додаткової угоди від 30 січня 2018 року - ТОВ «ЮТС-Агропродукт», орендар відповідно до Договору № 1704/25-21 відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок від 17 квітня 2025 року - ТОВ «Перемога-Плюс»), який був зареєстрований у ДРРП 06 квітня 2018 року (номер запису 25699326); стягнути з відповідача ТОВ «ЮТС-Агропродукт» заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки у загальному розмірі 69 189. 29 грн.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області суду від 20 травня 2025 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Перемога Плюс» (далі-ТОВ «Перемога-Плюс»).

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2025 року позов задоволено частково.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 5,4 га, кадастровий номер кадастровий номер :02:000:0105, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 15 травня 2012 року (у редакції додаткової угоди № 3500113 від 30 січня 2018 року), право оренди за яким перейшло до ТОВ «Перемога Плюс» на підставі договору від 17 квітня 2025 року № 1704/25-21.

Стягнуто з ТОВ «ЮТС-Агропродукт» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 24 059.01 грн заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 15 травня 2012 року та 1 026.77 грн судового збору.

Стягнуто з ТОВ «Перемога Плюс» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 605.60 грн судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки земельна ділянка розташована на території, яка у 2022 році була окупована військами РФ, що унеможливлювало її використання відповідачем ТОВ «ЮТС-Агропродукт», наявні підстави, передбачені частиною 6 статті 762 ЦК України, для звільнення його від сплати орендної плати за 2022 рік.

Належних та достовірних доказів неможливості використовувати земельну ділянку у 2023-2024 роках відповідачі суду не надали.

Належних доказів обстеження земельної ділянки на предмет її забруднення вибухонебезпечними предметами, складання актів, внесення інформації до реєстру, як то передбачено Порядком ведення, адміністрування, користування відомостями реєстру територій, забруднених/ймовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 07 червня 2024 року № 740, визнання непридатними, звільнення від оподаткування у зв`язку із забрудненням земельної ділянки вибухонебезпечними предметами суду не надано.

Дані Інтерактивної карти Державна служба України з надзвичайних ситуацій на її офіційному сайті за посиланням розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/) містить зазначення територій, на якій були виявлені або яка може забруднена вибухонебезпечними предметами, не є достовірним доказом на підтвердження замінування саме земельної ділянки позивачки. На користь такого свідчить те, що за даними вказаної карти до небезпечних територій віднесено територію всього колишнього Снігурівського району Миколаївської області, у т.ч. м.Снігурівка.

Лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000075 від 12 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 438 КК України не є доказом на підтвердження не здійснення відповідачем сільськогосподарської діяльності на території Снігурівської ОТГ, зокрема с. Павлівка.

Оскільки відсутні докази абсолютної неможливості використання відповідачем ТОВ «ЮТС-Агропродукт» земельної ділянки за призначенням у 2023-2024 роках, позовні вимоги до нього, як сторони договору, яка порушила зобов`язання, про стягнення заборгованості з виплати орендної плати за 2023-2024 року є обґрунтованими.

Сума заборгованості відповідача по договору оренди складає: за 2023 рік- становить 11 730.38 грн; за 2024 рік- 12 328,63 грн.

Наданий позивачкою розрахунок заборгованості по орендній платі судом до уваги не береться, оскільки такий не узгоджується з положеннями, укладеного між сторонами договору, на порушення якого позивачка посилалася у позовних вимогах.

ТОВ «ЮТС Агропродукт» систематично несплачував орендну плату позивачці за договором оренди землі, а саме не здійснив виплату за 2023 та 2024 роки, що є істотним порушенням її прав.

За вказаного, доводи позивача про наявність передбачених пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України, підстав для розірвання договору оренди землі знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та підлягають задоволенню.

Продаж ТОВ «ЮТС-Агропродукт» прав оренди земельної ділянки ТОВ «Перемога-Плюс» після істотного порушення прав орендодавця не є підставою для звільнення відповідачів від відповідальності за порушення умов договору. ТОВ «Перемога Плюс» набув прав орендаря за договором оренди земельної ділянки після 17 квітня 2025 року, а тому є співвідповідачем по справі.

Не погодившись з рішення суду, ТОВ «ЮТС-Агропродукт» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального права просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що внаслідок збройної агресії російської федерації та тимчасової окупації, ТОВ «ЮТС-Агропродукт» було позбавлене можливості здійснювати свою господарську діяльність у повному обсязі та використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням. Майно підприємства було знищене та розграбоване, що унеможливило нормальне функціонування та виконання договірних зобов`язань.

Факт неможливості здійснення діяльності та знищення майна підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо реєстрації кримінального провадження від 12 квітня 2022 року № 0000075.

Перебування працівників на такій території та здійснення діяльності без проведення відповідного розмінування становить пряму загрозу для їх життя та здоров`я.

Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно розпорядження Херсонської обласної ради від 01 березня 2023 року ТОВ «ЮТС-Агропродукт» включено до переліку підприємств, які постраждали внаслідок обставин непереборної сили.

Згідно розпорядження Новорайської сільської військової адміністрації Береславського району Херсонської області орендовані ТОВ «ЮТС-Агропродукт» земельні ділянки є непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами.

На день розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Ураховуючи приписи частини 2 статті 372 ЦПК України, апеляційний суд розглянув справу без участі учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 5,4 га, розташована в межах території Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:0105, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №071396, виданого Снігурівською райдержадімінстрацією 28 жовтня 2004 року.

15 травня 2012 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Райз-Південь» договір оренди вказаної вище земельної ділянки, за умовами якого передала земельну ділянку останньому в оренду терміном на 15 років. Зазначений договір зареєстровано у Відділі Держкомзему у Снігурівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 грудня 2012 року за № 07445.

Згідно Додаткової угоди № 3500113 до Договору оренди землі, укладеної 30 січня 2018 року, орендодавець ОСОБА_1 , орендар ТОВ «Райз-Південь», новий орендар - ТОВ «ЮТС-Агропродукт» узгодили, що орендар відступає новому орендарю право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0105 терміном до 29 грудня 2027 року. Сторони погодили викласти договір оренди від 15 травня 2012 року у новій редакції, викладеній у змісті додаткової угоди.

Земельна ділянка передана ТОВ «ЮТС-Агропродукт» за актом приймання - передачі у придатному для використання стані.

17 квітня 2025 року відповідач ТОВ «ЮТС-Агропродукт» відчужив право оренди вказаної земельної ділянки позивачки ТОВ «Перемога-Плюс» на строк один рік, що підтверджується договором від 17 квітня 2025 року № 1704/25-21 відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок.

Згідно відповіді від 09 травня 2025 року № 1365591 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0105 зареєстровано за ТОВ «Перемога-Плюс» на підставі договору купівлі-продажу від 17 квітня 2025 року № 1704/25-21.

Положеннями пунктів 2.3., 5.1 Договору № 1704/25-21 до покупця переходять усі права й обов`язки Орендаря щодо земельних ділянок за Договорами оренди землі (із змінами та доповненнями додатковими угодами; договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє протягом 1 (одного) року, а щодо невиконаних до цього часу зобов`язань - до повного їх виконання.

Відповідно до пункту 4.1. Договору оренди (у редакції додаткової угоди), орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 14 571.90 грн за рік оренди. Із цієї суми орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України (пункт 4.2.Договору).

Згідно пункту 4.4. Договору оренди (у редакції додаткової угоди) передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталась раніше). При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталася раніше). В разі виплати орендної плати авансом на наступні роки, до орендної плати застосовується коефіцієнт індексації орендної плати, який діє в рік фактичної виплати, в майбутньому не індексується.

Орендна плата вноситься орендарем у такі строки з 01 серпня до 31 грудня кожного року (пункт 4.5. Договору оренди (у редакції додаткової угоди)).

За положеннями пунктів 12.3, 12.4 Договору оренди (у редакції додаткової угоди) дія договору припиняється шляхом розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки (орендованих земельних ділянок), яке істотно перешкоджає її (їх) використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання даного договору в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору у односторонньому порядку є лише випадки встановлені законом. Не вважається підставою для розірвання (припинення) даного договору затримка до шести місяців в виконанні зобов`язання, передбаченого в пункті 4.5 даного договору.

Сторони у пункті 13.2. Договору оренди (у редакції додаткової угоди) узгодили, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Згідно акту візуального обстеження від 12 листопада 2025 року № 82 в результаті обстеження комісією з візуального обстеження земельної ділянки в межах території Снігурівської міської територіальної громади з`ясовано, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення, 01.01, площею 5,4001 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 перебуває в оренді ТОВ «Перемога-Плюс» згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно- використовується за цільовим призначенням, засіяно озимою зерновою сільгоспкультурою під врожай 2026 року.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачка довела належними доказами факт несплати їй відповідачем ТОВ «ЮТС-Агропродукт» орендної плати за 2023-2024 роки. За такого у неї є право на стягнення з вказаного відповідача орендної плати за ці роки та розірвання договору оренди землі через систематичну несплату орендної плати.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із істотних умов договору оренди.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

За положеннями частини 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справі, яка переглядається, відповідач не заперечував факту несплати позивачці орендної плати, передбаченої умовами Договору, але причиною такого зазначав неможливість використання земельної ділянки, переданої в оренду, у зв`язку із перебуванням її в межах тимчасово окупованої рф території у 2022 року, а в подальшому через забруднення (можливе забруднення) вибухонебезпечними предметами. Орендована земельна ділянка розташована на території Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області.

На підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України, та діє по сьогодні.

За наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Снігурівська міська територіальна громада, в межах якої розташована земельна ділянка позивачки, віднесена до територій, що перебували у тимчасовій окупації у період з 4 березня по 11 листопада 2022 року.

Наступним наказом Міністерства розвитку громад і територій України № 376 від 28 лютого 2025 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Снігурівську місцеву територіальну громаду після деокупації, починаючи з 11 листопада 2022 року, віднесено до територій, на яких можливим є ведення бойових дій.

Пунктами 41, 42 договору оренди землі від 30 жовтня 2012 року, сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Після введення на території країни воєнного стану Торгово-промисловою палатою України на своєму офіційному сайті розміщено загальний офіційний лист, для всіх кого це стосується, від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, в якому засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), якими є військова агресія Російської Федерації проти України.

У листі Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини, починаючи з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

07 жовтня 2022 року Миколаївська обласна рада прийняла рішення № 9 «Про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин», яким визнала обставини, що склалися на території Миколаївської області у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та стали підставою введення воєнного стану в Україні, обставинами непереборної сили з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення.

До переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, включені юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, які є сільськогосподарськими товаровиробниками та місцезнаходження яких станом на 31 грудня 2022 року зареєстровано у межах території Миколаївської області.

Частиною 1 статті 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок непереборної сили.

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21 вказано, що: «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18 та у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 913/20/21».

Відповідно до положень частини 6 статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 зазначено, що норма частини 6 статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Підпунктом 3 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України визначено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням такої особливості: власники, користувачі земельних ділянок не несуть відповідальності за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням, що полягає у невикористанні земельної ділянки, право власності, користування якою виникло до введення воєнного стану.

Обставини, зазначені у нормі частини 6 статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною 6 статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.

Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що відсутність у частині 6 статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Той факт, що Торгово-промислова палата України у листі від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 засвідчила відповідну форс-мажорну обставину сам собою не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.

Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. При цьому, наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22.

Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі № 915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 913/785/17, від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17, від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 910/7679/22 сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним або обов`язковим доказом існування форс-мажорних обставин; наявність форс-мажорних обставин може доводитися й іншими доказами, якщо інше не передбачено законом бо договором.

Лист Торгово-промислова палата України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 є документом загального інформаційного характеру, цей лист не може вважатися сертифікатом ТПП України, виданим відповідно до положень статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні» і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні. Водночас Верховний Суд звертає увагу, що навіть за відсутності сертифіката Торгово-промислова палата України, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливість доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Відповідно до частин 1, 3 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Є загальновідомою та не потребує доказування, що територія Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, де розташована спірна земельна ділянка, з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією російської федерації. Ця обставина не заперечувалась сторонами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2024 року № 740 «Про деякі питання про створення, забезпечення функціонування та ведення реєстру територій, забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами» затверджено Порядок ведення, адміністрування, користування відомостями реєстру територій, забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, внаслідок чого введено у дію реєстр територій та геоінформаційна система, якому відповідає Інтерактивна карта територій, яку адмініструє Державна служба України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС).

За даними Інтерактивної карти ДСНС, що перебуває в загальному доступі в ресурсі інтернет (https://mine.dsns.gov.ua/), територія Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, в межах якої знаходиться земля, належна позивачці, є місцем, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети.

З висновком суду першої інстанції про те, що суд не приймає до уваги зазначену інтерактивну карту, апеляційний суд не погоджується з огляду на те, що саме на Державну службу України з надзвичайних ситуацій покладено обов`язок щодо розмінування та звільнення територій забруднених/імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами. Зазначена карта оприлюднена на офіційному сайті ДСНС в ресурсі інтернет для інформування та використання територій земельних ділянок, зокрема й для сільськогосподарської мети. При цьому, з твердженнями суду першої інстанції, що на цій карті не визначено замінування саме земельної ділянки позивачки, апеляційний суд не погоджується, оскільки на вказаній карті зазначено забруднення/імовірно забруднення вибухонебезпечними предметами вся територія Павлівської сільської ради, куди входить й земельна ділянка ОСОБА_1 .

Для земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником плати за землю до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації або військово-цивільної адміністрації заяви про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Враховуючи, що територія Снігурівської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, в межах якої знаходиться передана позивачкою у користування земельна ділянка, як встановив суд, перебувала у тимчасовій окупації по 11 листопада 2022 року, відлік періоду визнання цієї території забрудненою вибухонебезпечними предметами почався з 01 грудня 2022 року.

Акт про обстеження земельної ділянки, що знаходиться в оренді відповідача ТОВ «ЮТС-Агропродукт», за період 2023-2024 років операторами протимінної діяльності та визнання її придатною для використання відсутній.

Враховуючи викладені обставини та норми матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає встановленим, що територія Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, в межах якої знаходиться спірна земельна ділянка, в період 2023-2024 років віднесена до територій, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети, що виключає її безпечне використання ТОВ «ЮТС- Агропродукт» як орендарем для отримання сільськогосподарської продукції.

У зв`язку з наведеним та враховуючи встановлені колегією суддів обставини справи, слід визначити, що земельна ділянка, яка знаходяться в межах громади, що визнана як місце забруднення чи імовірного забруднення вибухонебезпечними предметами, не могла бути використана ТОВ «ЮТС- Агропродукт» за умовами договору оренди в період 2023-2024 років, внаслідок чого ТОВ «ЮТС- Агропродукт», як орендар майна, звільняється від орендної плати за цей час, як з підстав, визначених законом, так і за умовами договору оренди, які узгоджені його сторонами.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що у ТОВ «ЮТС- Агропродукт» відсутня вина за невиконання обов`язку зі сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, оскільки орендар не міг користуватися у цей час орендованим майном із незалежних від нього причин, а саме у зв`язку з тим, що після деокупації 11 листопада 2022 року територія, на якій розташована спірна земельна ділянка, є територією, ймовірно забрудненою вибухонебезпечними предметами, тому орендар не провів посівну кампанію та кампанію щодо збору врожаю.

Такі обставини з урахуванням положень частини 6 статті 762 ЦК України є підставою для звільнення відповідача від обов`язку зі сплати орендної плати позивачеві за 2023- 2024 роки, а також виключає застосування до нього наслідків несплати орендної плати у вигляді розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки невиконання обов`язків орендарем відбулося не з вини останнього, а через настання обставин, що перешкоджають використанню орендованої земельної ділянки за призначенням.

З урахуванням вказаного вимоги позивачки про стягнення орендної плати за 2023-2024 роки та розірвання договору оренди землі є безпідставними, а тому вони не підлягають задоволенню.

За такого доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

З урахуванням зазначеного, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального, що призвело до неправильного вирішення спору.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (пункт 4 частина 1 статті 376 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ухвалено без належного застосування норм матеріального права та без дотриманням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В апеляційній скарзі ТОВ «ЮТС-Агропродукт» просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в повному обсязі, проте апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди скаржника з відмовою суду в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по орендній платі за 2022 рік та про зменшення судом розміру заборгованості зі сплати орендної плати за 2023-2024 роки, а тому оскаржуване рішення в цій частині слід залишити без змін.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатами перегляду апеляційним судом рішення суду першої інстанції апеляційну скаргу ТОВ «ЮТС-Агропродукт» задоволено частково.

За такого, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮТС -Агропродукт» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 906 грн 88 коп.

Витрати понесені ОСОБА_1 при подачі позову до суду першої інстанції віднести за рахунок позивачки.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» задовольнити частково.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2025 року в частині задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати за 2023, 2024 роки, а також судового збору, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі за 2023, 2024 роки, відмовити.

Рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості з орендної плати за 2022 рік та зменшення розміру заборгованості зі сплати орендної плати за 2023-2024 рік залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» 2 906 грн 88 коп. судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 24 лютого 2026 року