Номер провадження: 22-ц/813/2648/26
Головуючий у першій інстанції Павлик І. А.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2024 року,

за скаргою ОСОБА_1 на дії Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в обґрунтування якої зазначила, що на виконанні Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебували виконавчі провадження: № 58486805 з примусового виконання виконавчого листа № 522/3811/15-ц від 04.01.2019, виданого Приморським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , грошових коштів у розмірі 832007,61 грн. Відповідно до п. 3 постанови передбачено стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 83200,76 грн та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 200,00 грн. 03.07.2020 зазначене виконавче провадження було завершено па підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»; № 58271277 з примусового виконання судового наказу № 522/ 22460/14-ц від 30.09.2019, виданого Приморським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інфоксводоканал» судового збору у розмірі 121,80 грн. Відповідно до п. 3 постанови стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 12,18 грн та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 200,00 грн. 03.07.2020 зазначене виконавче провадження було завершено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 10.09.2024 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв?язку із повним погашенням заборгованості; № 55109875 з примусового виконання виконавчого листа № 522/23660/16-ц від 30.09.2016, виданого Приморським районним судом міста Одеси про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 541262,42 грн. Відповідно до п. 3 постанови передбачено стягнення з боржника виконавчий збір у розмірі 54126,24 грн та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 300,00 грн. 03.07.2020 зазначене виконавче провадження було завершено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

28.08.2024 скаржник звернулася до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про виключення її з Єдиного реєстру боржників. Проте листом за № 154407 від 16.09.2024 начальник Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідбь по суті поставленого питання, поставивши під сумнів проведення нею розрахунків.

Скаржників зазначає, що розрахунки по виконавчим провадженням № 58486805 та № 55109875 були проведені поза межами виконавчих проваджень до їх відкриття або при відсутності інформації про їх відкриття. Вважає, що оскільки заборгованість було погашено у повному обсязі, відсутні правові підстави не виключати ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників. Наявність відомостей про неї в Єдиному реєстрі боржників обмежує її конституційні права та обов`язки, при цьому, такі відомості не відповідають дійсним обставинам (заборгованість відсутня).

ОСОБА_1 просить суд визнати дії начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєва О.О. незаконними; виключити ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 25 листопада 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовив.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з досліджених судом письмових доказів судом встановлено, що виконавчі документи, а саме виконавчий лист № 522/3811/15-ц, виданий 04.01.2019 Приморським районним судом м. Одеси у виконавчому провадженні № 58486805; судовий наказ № 522/22460/14-ц, виданий 28.11.2014 Приморським районним судом м. Одеси у виконавчому провадженні № 58271277 та виконавчий лист № 522/23660/16-ц, виданий 09.08.2017 Приморським районним судом м. Одеси у виконавчому провадженні № 55109875 повернуті стягувачам на підставі п. 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», тоді як ч. 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 6 розділу ХІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження визначено, що лише повернення виконавчого документу на підставі п. 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» має наслідком виключення відомостей з реєстру боржників.

Суд зазначив, що скаржницею ОСОБА_1 не надано доказів, які б відповідно до положень п. 23 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, зобов`язували державного виконавця виключити відомості про неї, як про боржника з Єдиного реєстру боржників (виконавче провадження не було закінчено відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», доказів сплати витрат виконавчого провадження та виконавчого збору суду не надано, а також не вказано обставин, визначених ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», які виникли після повернення виконавчого листа, тощо).

З огляду на наведене, суд не вбачав підстав для задоволення скарги з наведених ОСОБА_1 підстав.

Кім того, суд зазначив, що заявлені у скарзі вимоги та підстави вже були предметом розгляду Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/2178/24, в якій ухвалою суду від 06 серпня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» про визнання дій державного виконавця незаконними та виключення з єдиного реєстру боржників відмовлено. У даній справі скаржник лише виключив зі складу учасників справи заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал», які є стягувачами у виконавчих провадженнях № 55109875, № 58271277, № 58486805, з метою усунення тотожності та здійснення повторного розгляду скарги з тих самих підстав та з тим самим предметом спору.

Суд наголосив, що скаржник фактично не погоджується з діями державних виконавців про стягнення з нього виконавчого збору, оскільки виконання рішень відбулось ОСОБА_1 у добровільному порядку, проте дії виконавців в частині стягнення з боржника виконавчого збору ОСОБА_1 не оскаржуються.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог скаржника про визнання дій начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєва О.О. незаконними та виключення ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 25.11.2024 року по скарзі ОСОБА_1 на дії начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити скаргу ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом не прийнято до уваги докази, а саме: розписки про проведення розрахунків по виконавчим провадженням № 58486805 та № 55109875 щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були проведені поза межами виконавчих проваджень до їх відкриття; квитанції на підтверження оплати ОСОБА_1 по всім виконавчим провадженням витрат на проведення виконавчих дій.

Судом не прийнято до уваги відсутність повторного звернення стягувачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Одеса з виконавчими листами про примусове стягнення з ОСОБА_1 боргу; не винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень по стягненню з боржника виконавчих зборів після повернення виконавчих листів стягувачам.

Вважає, що суд першої інстанції помилково зробив висновок, що у ОСОБА_1 перед Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) є заборгованість по сплаті виконавчого збору.

Скаржник посилається, що суд першої інстанції не прийняв до уваги правовий висновок, що міститься в постанові Великої палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року по справі № 2540/3203/18, згідно якого обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору є вчинення державним виконавцем дій, направлених на примусове виконання рішення суду, та фактичне стягнення суми боргу.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 29.07.2025 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою, роз`яснив Приморському відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 копію ухвали про відкриття провадження отримав 08.08.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 08.08.2025 року та 08.05.2025 року відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідами.

Від Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Учасники процесу про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 та Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судові повістки-повідомлення отримали 06.01.2026 року в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.

ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до п.3 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з досліджених судом письмових доказів судом встановлено, що виконавчі документи, а саме виконавчий лист № 522/3811/15-ц, виданий 04.01.2019 Приморським районним судом м. Одеси у виконавчому провадженні № 58486805; судовий наказ № 522/22460/14-ц, виданий 28.11.2014 Приморським районним судом м. Одеси у виконавчому провадженні № 58271277 та виконавчий лист № 522/23660/16-ц, виданий 09.08.2017 Приморським районним судом м. Одеси у виконавчому провадженні № 55109875 повернуті стягувачам на підставі п. 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», тоді як ч. 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 6 розділу ХІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження визначено, що лише повернення виконавчого документу на підставі п. 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» має наслідком виключення відомостей з реєстру боржників.

Суд зазначив, що скаржницею ОСОБА_1 не надано доказів, які б відповідно до положень п. 23 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, зобов`язували державного виконавця виключити відомості про неї, як про боржника з Єдиного реєстру боржників (виконавче провадження не було закінчено відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», доказів сплати витрат виконавчого провадження та виконавчого збору суду не надано, а також не вказано обставин, визначених ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», які виникли після повернення виконавчого листа, тощо).

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 129-1 Конституції України гарантовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення конкретизовано у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

За приписами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, в редакції на час звернення до суду, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено та учасниками справи не заперечується, що в Єдиному реєстрі боржників містяться записи про те, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчих провадженнях № 55109875, № 58271277, № 58486805.

28.08.2024 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо виключення відомостей про неї як боржника з Єдиного реєстру боржників у виконавчих провадженнях № 55109875, № 58271277, № 58486805, та зняття арешту з усього належного їй майна та грошових коштів, у зв`язку з повним погашенням заборгованості.

Листом № 154407 від 16.09.2024 року Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі повідомив ОСОБА_1 , що для скасування заходів примусового виконання рішення необхідно надати до відділу виконавчої служби докази сплати заборгованості на користь стягувача за виконавчим документом, що перебував на примусовому виконанні, докази сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

З наданих Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) документів виконавчих проваджень, зокрема вбачається наступне.

01.03.2019 року старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеські області Костіною В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 522/3811/15-ц, виданого 04.01.2019 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми. Боржник - ОСОБА_1 , Стягувач - ОСОБА_2 . Виконавче провадження № 58486805. Відповідно до п. 3 постанови стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 83 200,76 грн та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 200,00 грн.

16.01.2020 року державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семенішиною Ю.М. у виконавчому провадження № 58486805 винесено постанову про арешт коштів боржника.

03.07.2020 року державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семенішиною Ю.М. у виконавчому провадження № 58486805 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, повернуто виконавчий лист № 522/3811/15-ц, виданий 04.01.2019 року Приморським районним судом м. Одеси стягувачу на підставі п. 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

19.02.2019 року старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеські області Костіною В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 522/22460/14-ц, виданого 28.11.2014 Приморським районним судом м. Одеси про стягнення судового збору у розмірі 121,80 грн. Боржник - ОСОБА_1 , Стягувач ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал». Виконавче провадження № 58271277. Відповідно до п. 3 постанови стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 12,18 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 200,00 грн.

20.11.2019 року старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеські області Костіною В.В. у виконавчому провадження № 58271277 винесено постанову про арешт коштів боржника.

03.07.2020 року державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семенішиною Ю.М. у виконавчому провадження № 58271277 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, повернуто судовий наказ № 522/22460/14-ц, виданий 28.11.2014 Приморським районним судом м. Одеси стягувачу на підставі п. 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

08.11.2017 року старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеські області Костіною В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 522/23660/16-ц, виданого 09.08.2017 Приморським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми у розмірі 541 262,42 грн. Боржник - ОСОБА_1 , Стягувач ОСОБА_3 . Виконавче провадження № 55109875. Відповідно до п. 3 постанови стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 54 126,24 грн та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 300,00 грн.

08.11.2017 року старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеські області Костіною В.В. у виконавчому провадження № 55109875 винесено постанову про арешт майна боржника.

19.11.2019 року старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеські області Костіною В.В. у виконавчому провадження № 55109875 винесено постанову про арешт коштів боржника.

19.06.2020 року державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семенішиною Ю.М. у виконавчому провадження № 55109875 винесено постанову про арешт коштів боржника.

03.07.2020 року державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семенішиною Ю.М. у виконавчому провадження № 55109875 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, повернуто виконавчий лист № 522/23660/16-ц, виданий 09.08.2017 року Приморським районним судом м. Одеси стягувачу на підставі п. 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 5 ч. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на час виникнення спірних правовідносин виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 N 2432/5(далі - Положення N 2432/5), автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу; Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Частиною п`ятою статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників визначено частиною сьомою статті 9 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Згідно частини 4 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до п. 23 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо:

при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена);

після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено;

після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає);

відомості про боржника підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення.

У свою чергу, відповідно до пункту 6 Розділу ХІ Положення N 2432/5 система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:

про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів;

про скасування заходів примусового виконання згідно з частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»;

про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Отже, частиною сьомою статті 9 Закону України "Про виконавче провадження", а також пунктом 6 Розділу Х Положення N 2432/5 визначено вичерпний перелік підстав вилучення відомостей про боржників з Єдиного реєстру боржників.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Судом встановлено, що виконавчі документи, а саме виконавчий лист № 522/3811/15-ц, виданий 04.01.2019 Приморським районним судом м. Одеси у виконавчому провадженні № 58486805; судовий наказ № 522/22460/14-ц, виданий 28.11.2014 Приморським районним судом м. Одеси у виконавчому провадженні № 58271277 та виконавчий лист № 522/23660/16-ц, виданий 09.08.2017 Приморським районним судом м. Одеси у виконавчому провадженні № 55109875 повернуті стягувачам на підставі п. 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», тоді як ч. 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 6 розділу ХІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження визначено, що лише повернення виконавчого документу на підставі п. 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» має наслідком виключення відомостей з реєстру боржників.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» системою відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників не виключаються, а тому у державного виконавця не було правових підстав та механізму виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Положення ст. 9 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачають існування таких обставин, які склались у даній справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скаржницею ОСОБА_1 не надано суду доказів, які б відповідно до положень п. 23 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, зобов`язували державного виконавця виключити відомості про неї, як про боржника з Єдиного реєстру боржників (виконавче провадження не було закінчено відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», доказів сплати витрат виконавчого провадження та виконавчого збору суду не надано, а також не вказано обставин, визначених ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», які виникли після повернення виконавчого листа, тощо).

Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги розписки про проведення розрахунків по виконавчим провадженням № 58486805 та 551098775 щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були проведені поза межами виконавчих проваджень до їх відкриття не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

З інформації з Державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2017 року у справі № 522/23660/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 01.03.2013 року у загальному розмірі 271151 (двісті сімдесят одна тисяча сто п`ятдесят одна) грн 48 коп. (з яких: сума позики 189663,60 грн; проценти за користування позикою 81487,88 грн); заборгованість за договором позики від 27.08.2013 року у загальному розмірі 264751 (двісті сімдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят одна) грн 91 коп. (з яких : сума позики 177304,40 грн; проценти за користування позикою 87447,54 грн); та у відшкодування судових витрат 5359 (п`ять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн. 03 коп.

08.11.2017 року старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеські області Костіною В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55109875 з примусового виконання виконавчого листа № 522/23660/16-ц, виданого 09.08.2017 Приморським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми у розмірі 541 262,42 грн. Боржник - ОСОБА_1 , Стягувач ОСОБА_3 .

У наданій ОСОБА_1 розписці від 27.08.2013 року зазначено ОСОБА_3 , що борг погашено повністю.

Натомість, відсутні докази погашення ОСОБА_1 в повному обсязі боргу перед ОСОБА_3 за розпискою від 01.03.2013 року у загальному розмірі 271151 (двісті сімдесят одна тисяча сто п`ятдесят одна) грн 48 коп. (з яких: сума позики 189663,60 грн.; проценти за користування позикою 81487,88 грн.), який стягнуто рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2017 року та знаходився в межах виконавчого провадження № 55109875.

Наявна в матеріалах справи розписка від 01.03.2013 року обставин погашення ОСОБА_1 боргу не підтверджує.

Посилання скаржника на розписку про проведення розрахунків поза межами виконавчого провадження № 58486805 до його відкриття не заслуговують на увагу, оскільки належних та достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 суду не надано.

Так, постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеські області Костіною В.В. виконавче провадження № 58486805 з примусового виконання виконавчого листа № 522/3811/15-ц, виданого 04.01.2019 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми, боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 відкрито 01.03.2019 року.

У надані скаржником розписці, ОСОБА_2 підтверджує, що борг ОСОБА_1 погашен повністю, зазначена дата 05.03.2019 року.

Отже, розписка написана стягувачем ОСОБА_2 про погашення боржником ОСОБА_1 боргу після відкриття виконавчого провадження № 58486805 з примусового виконання виконавчого листа № 522/3811/15-ц, виданого 04.01.2019 року Приморським районним судом м. Одеси.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилкового зробив висновок, що у ОСОБА_1 перед Приморським відділом державної виконавчої служби у м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є заборгованість по сплаті виконавчого збору, не врахувавши, що за своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення суду, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення суду, що у випадку з ОСОБА_1 не знаходять місця, не заслуговують на увагу, оскільки обґрунтованість стягнення виконавчого збору може бути перевірено в порядку адміністративного судочинства.

Посилання скаржника на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у вказаній справі Великою Палатою Верховного Суду розглядався інший предмет спору, ніж у цій справі та мали місце інші обставини справи.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко