Справа № 585/4714/25
Номер провадження 2/585/196/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Цвєлодуб Г.О.,

за участю секретаря Салій О.І.,

представника позивача Мороз Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ромни в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої як представник звертається адвокат Мороз Леся Олексіївна, до Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області, про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2025 року представник позивача Мороз Л.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала разом з рідний племінником ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час його смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер рідний племінник позивачки ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до якої входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,329 га, що розташовані на території Сулимівської сільської ради Роменського району Сумської області. Зазначені земельні ділянки належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 040220, виданого Сулимівською сільською радою 26.06.2001 року. Спадкоємицею на все майно після смерті ОСОБА_2 є його тітка ОСОБА_1 . Інші спадкоємці, в тому числі неповнолітні та непрацездатні, відсутні. Заповіт від імені ОСОБА_2 виконавчим комітетом Сулимівської сільської ради Роменського району Сумської області не посвідчувався. ОСОБА_1 постійно проживала разом з ОСОБА_2 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько спадкодавця (рідний брат позивачки) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Але оформити спадщину в нотаріальному порядку позивачка не може, так як в установлений законодавством України термін не подала заяву про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . В установлений законодавством термін позивачка не звернулася до нотаріуса, оскільки помилково вважала, що прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, який тяжко хворів, у АДРЕСА_1 . Разом з тим, її реєстрація за іншим місцем проживання с. Хустянка Роменського району, перешкоджає в реалізації спадкових прав.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 грудня 2025 року провадження по даній справі було відкрите та призначено справу в підготовче засідання.

25 грудня 2025 року ухвалою суду провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на викладені в позові обставини.

Представник відповідача до суду не з`явився, проте належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Від представника до суду надійшла заява в якій просили розглянути справу за відсутності їх представника.

Суд, заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №3 від 08 серпня 2025 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.8-9).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 . Його батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . ( а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 . Її батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Згідно свідоцтва про одруження VIII-УР ОСОБА_8 25 жовтня 1967 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , 1943 року народження. Після реєстрації шлюбу їм присвоєно прізвище- ОСОБА_9 ( а.с.11).

Згідно Архівного витягу Пекарівської сільської ради Смілівського району Чернігівської області №70 ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 . Його батьками зазначені- ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .

В довідці, що видається в зв`язку з оформленням спадкових прав, виданою старостою сіл Сулими, Коновали Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області М.Оксак від 02.12.2025 року № 205, зазначено, що ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1 . Спадкоємцем на все майно після смерті ОСОБА_2 є тітка померлого ОСОБА_1 . Інших спадкоємців не має. Разом з померлим ОСОБА_2 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала без реєстрації його тітка ОСОБА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_2 виконавчим комітетом Сулимівської сільської ради не посвідчувався (а.с.12).

В довідці №149/01-16 від 14.08.2025 року, виданої представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_12 приватним нотаріусом Кравченко А.В., зазначено, що представник ОСОБА_12 повідомив, що ОСОБА_1 не проживала та не була зареєстрована разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини та не подавала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ( а.с.13).

Згідно ст. 81 ч.7 ЦПК України Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В зв`язку з тим, що матеріали даної справи мають протиріччя, та суд має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав та виконанні обов`язків щодо доказів, суд 22.01.2026 року після виходу до нарадчої кімнати для винесення рішення повернувся до стадії дослідження доказі, та в порядку ст.. 81 ч.7 ЦПК України, витребував з канцелярії Роменського міськрайонного суду Сумської області матеріали цивільної справи № 585/3442/25, для дослідження.

Згідно матеріалів цивільної справи № 585/3442/25 було встановлено, що 08.09.2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_13 звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, в якому просила визначити ОСОБА_1 додатковий строк у два місяці з дня вступу рішення в законну силу для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 31 жовтня 2025 року по справі № 585/3442/25 в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Дане рішення суду сторони не оскаржували, та воно набрало законної сили.

В матеріалах даної справи мається довідка старости сіл Сулими, Коновали Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області М.Оксак від 02.05.2025 року № 100, в якій окрім іншого вказано, що на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з померлим ОСОБА_2 осіб, які б проживали та були зареєстровані за цією адресою, на час відкриття спадщини не було.

У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Окрім того, згідно ч.2 ст. 315ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

При цьому, згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та інший вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації і свобод, передбаченихКонституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 року виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, вказавши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Згідно з пп.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд критично оцінює довідку старости сіл Сулими, Коновали Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області від 02.12.2025 року № 205 та не може взяти її до уваги, оскільки вона суперечить довідці старости сіл Сулими, Коновали Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області від 02.05.2025 року № 100. Крім того, в довідці приватного нотаріуса Кравченко А.В. зазначено, що ОСОБА_1 не проживала та не була зареєстрована разом із спадкоємцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини. Довідка від 02.12.2025 року не може бути єдиним доказом проживання заявника з померлим ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Ці дані встановлюються, згідно п. 3 ч. 2 ст. 76 ЦПК України, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 90 ЦПК України, показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані.

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_15 , оскільки дані покази спростовуються письмовими матеріалами справи, а також показами свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_15 проживав сам, тітка ОСОБА_1 приїздила та навідувалася до нього, приїздила до нього коли він «запивав». Тому, з урахуванням зазначеного, сторона заявника не довела суду належними та допустимими доказами факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 разом з померлим ОСОБА_15 на час відкриття спадщини, а тому суд вважає за необхідне в задоволенні вимог заявника про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відмовити.

Керуючись ст. ст. 23, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої як представник звертається адвокат Мороз Леся Олексіївна, до Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області, про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З повним текстом рішення суду сторони можуть ознайомитись у приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області з 28 січня 2026 року або за відповідним номером справи у ЄДРСР чи електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г. О. Цвєлодуб