Справа № 165/4386/25
Провадження № 2/165/370/26
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Нововолинську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

10 грудня 2025 року представник ТзОВ "Українські фінансові операції" Дідух Є.О. звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03 лютого 2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №4356209 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно з умовами цього договору сума кредиту склала 2000 грн., строк кредиту 360 днів: з 03 лютого 2024 року по 28 січня 2025 року з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, з відсотковою ставкою 0,01 відсотків у день у пільговий період та 2,5 відсотків у день у випадку невиконання зазначених у договорі умов. ТзОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало ОСОБА_1 кредит у сумі 2000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, емітовану АТ «Ощадбанк». Зазначає, що 23 вересня 2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу №23/09/2024, за яким ТзОВ «Лінеура Україна» відступило право вимоги за договором №4356209 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на користь ТзОВ «Українські фінансові операції». Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по договору не сплачена. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача загальну суму заборгованості, що становить 20000 грн. та складається з заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 2000 грн., заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором у розмірі 11700 грн., заборгованість за процентами нарахованими ТзОВ "Українські фінансові операції" у розмірі 6300 грн., а також судові витрати у справі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, адвокат Дідух Є.О. у поданій через ЕС заяві просив розглянути справу у відсутності представника ТзОВ "Українські фінансові операції" позовні вимоги підтримав та не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с.135-136).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням про його виклик, який був розміщений на офіційному сайті судової влади (а.с.142) та рекомендованим повідомленням про надіслання поштового відправлення (а.с.143).

На підставі ст.280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 03 лютого 2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладений договір №4356209 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або мобільний застосунок «Сredit7» (а.с.22-32). Електронна ідентифікація клієнта здійснювалася при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законому України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІКС товариства (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору сума кредиту складає 2000 гривень; згідно з п.1.3 строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Встановлено, що на пільговий строк 30 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 0,01 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього у як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5% у день.

На підставі погоджених умов, викладених в п 2.1 договору ТзОВ «Лінеура Україна» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки), яку відповідачем ОСОБА_1 вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТзОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 2000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку, емітовану АТ «Ощадбанк», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Пейтек Україна» (а.с. 42).

До укладення договору про споживчий кредит відповідачу була надана інформація щодо умов договору у вигляді паспорту споживчого кредиту (а.с.19-21).

23 вересня 2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ "Українські фінансові операції" укладено договір факторингу №23/09/2024, за яким ТзОВ «Лінеура Україна» за окрему (погоджену) плату відступило право вимоги за договором №4356209 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на користь ТзОВ «Українські фінансові операції», яке набуло право грошової вимоги до відповідача за цим договором (а.с. 97-101).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №23/09/2024 від 23 вересня 2024 року, до ТзОВ "Українські фінансові операції" перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №4356209 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за загальною сумою заборгованості 14700 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 2000 грн., заборгованості за процентами в розмірі 11700 грн, а решту штрафи (а.с. 55-56).

Оскільки строк кредитування становив 360 днів (п.1.3 договору) і станом на дату укладення договору факторингу №23/09/2024 від 23 вересня 2024 року строк дії договору №4356209 не закінчився, тому, в межах строку дії цього договору, укладеного між первісним кредитором та підповідачем, ТзОВ "Українські фінансові операції" з дати факторингу 23.09.2024 року донараховало відсотки за 126 календарних днів за наступним розрахунком 2000 грн. х 2,5% = 50 грн. х 126 календарних дні = 6300 грн. відсотків нарахованих ТзОВ "Українські фінансові операції" (а.с. 8).

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України та ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.626, ст.628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому (позичальникові) цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, приходить висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 належним чином взяті на себе обов`язки за кредитним договором не виконав і за договором №4356209 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за ним рахується заборгованість у загальному розмірі 20000 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 2000 грн., заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором 11700 грн. та заборгованості за процентами нарахованими ТзОВ «Українські фінансові операції» у розмірі 6300 грн. та підтверджується долученими розрахунками (а.с. 57-63).

Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, а відтак приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд стягує з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Українські фінансові операції», заборгованість за договором №4356209 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03 лютого 2024 року у загальному розмірі 20000 грн.

Позивачем також заявлено вимогу в порядку ч.10, ч.11 ст.265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України за відповідною формулою. Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.

Відповідно до ч.10 та ч.11 ст.265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Таким чином, норма ч.10 та ч.11 ст.265 ЦПК України передбачає, що суд може зазначити в рішенні про нарахування саме відсотків або пені, натомість позивач просить нарахувати інфляційні витрати та 3% річних, відповідно до ст.625 ЦК України, що в розумінні ЦК України є різним.

Крім того, відповідно до п.18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З врахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для зазначення в рішенні про стягнення боргу, платежів, передбачених ст. 625 ЦК України з відповідача до моменту виконання рішення, а тому відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позовну заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему ЕС та сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., тому з відповідача на користь позивача суд стягує сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно зі ст.137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Матеріалами справи встановлено наявність договірних відносин між ТзОВ "Українські фінансові операції" та адвокатом Дідухом Є.О. у справі, що розглядається, підтверджується договором №01/08/2024-A про надання юридичних послуг від 01 серпня 2024 року, актом від 25 листопада 2025 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №01/08/2024-A від 01 серпня 2024 року, детальним описом робіт (наданих послуг) (а.с. 33-36, 95-96, 113-114 ).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява N 19336/04, п. 269).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг, реальність та розумність їхнього розміру, усталеної практики у даній категорії справи, ціну позову та приходить до висновку що розмір витрат на правову допомогу адвоката у даній справі, який підлягає відшкодуванню на користь позивача з відповідача, підлягає зменшенню до 3000 грн.

Зазначена сума, на переконання суду, є такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням того, що спір, який виник між сторонами відноситься до категорії типових спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання, зміст позовної заяви та інших документів потребує мінімального індивідуального підходу і мінімальних часових витрат (1-2 години роботи є достатніми для написання та укомплектування типової позовної заяви у кредитній справі), а з наданої копії договору та акту вбачається постійне представництво адвокатом позивача і в інших подібних справах. Більше того компенсація судових витрат не повинна перетворюватися на спосіб додаткового збагачення фінансових установ за рахунок людей з мінімальними доходами в період воєнного стану.

Також суд бере до уваги ту обставину, що розгляд справи було здійснено без участі адвоката у судовому засіданні.

Керуючись ст.12, ст.13, ст.81, ст.89, ст.141, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268, ст.272, ст.273, ст.280, ст.281, ст.282 ЦК України, на підставі ст.257, ст.258, ст.259, ст.260, ст.261, ст.263, ст.264, ст.512, ст.514, ст.1054, ст.1077, ст.1078 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" заборгованість за договором №4356209 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03 лютого 2024 року в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору та 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу, а всього 5422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

У решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції", адреса: вулиця Набережно-Корчуватська, будинок 27, приміщення 2, місто Київ, 03045, .

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк