П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 лютого 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослоя Г.Г.,

суддів: Джуги С.Д., Мацунича М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Кислий Андрій Матвійович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 січня 2025 року у справі за позовом АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2024 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі по тексту АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.08.2019 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 701, на підставі якого відповідачу видано кредит у сумі 48 700 грн.

Відповідачка не виконала належним чином свої кредитні зобов`язання, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 01.07.2024 року становила 60 605,40 грн., з яких: 29 941,99 грн. заборгованість за кредитом; 12,14 грн. заборгованість по процентах; 30 651,27 грн. заборгованість за комісії, та яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку.

Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) Відповідачці на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість Відповідачкою погашена не була.

Зауважив, що оскільки позивач звертається до суду 08.08.2024, строки позовної давності в даному випадку повністю дотримано.

У зв`язку з наведеним просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 60 605,40 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Представником відповідачки - адвокатом Кислим А.М. було подано пояснення у справі, в яких він просив відмовити у задоволенні позову через пропуск позивачем строку звернення до суду з розглядуваним позовом. Звертав увагу суду на те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у складі судді Бедьо В.І. від 10.10.2023 у цивільній справі № 308/11335/23 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ПУМБ», де треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 41486 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 55 751,49 гривень, був виданий 16.12.2020, тобто з цього моменту АТ «ПУМБ» вважало, що між ним та відповідачкою існують боргові зобов`язання, але звернулося до суду з цим позовом лише у 2024 році, у зв`язку з чим пропустило строк позовної давності, що є самостійною підставою для відмови в позові

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 користь АТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі 60 605,40 гривні та судовий збір у розмірі 2422, 40 гривні.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Кислий А.М., оскаржила таке у апеляційному порядку та просить рішення суду скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову. Вважає, що таке є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник апелянтки посилається на те, що до матеріалів справи не додано доказів укладення договору, а заява про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту не доводять укладання між сторонами договору кредитування. Зауважує, що публічна пропозиція АТ «ПУМБ» не була підписана відповідачкою. Зазначає, що копія Письмової вимоги (повідомлення) Вих. № КНО-44.2.2/382 від 02.07.2024 не підтверджує направлення такої відповідачці, а відтак відсутні докази вручення вимоги відповідачці, у зв`язку з чим позивачем порушено визначений умовами договору порядок дострокового повернення кредиту, а отже відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду - відсутня підстава для задоволення такого позову. Вважає, що Платіжна інструкція № TR. 37275953.80876.8810 від 30.08.2019 не підтверджує надання кредитних коштів, а розрахунок заборгованості за кредитним договором № 701 від 30.08.2019, станом на 01.07.2024 (включно), розрахунок суми заборгованості відповідачки по процентам, розрахунок суми заборгованості по комісії, виписка/особовий рахунок з 30.08.2019 по 01.07.2024 не можуть бути належними доказами, оскільки є внутрішньою роздруківкою банку та без підписів уповноважених осіб. Також на думку апелянта розрахунок не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві, такий є одностороннім арифметичним розрахунком банку. Наголошує, що позивач звернувся із позовною заявою із пропуском строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.08.2019 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено договір, шляхом підписання заяви № 701 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб (а.с. 12).

Підписавши заяву № 701 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 30.08.2019, відповідачка беззастережно підтвердила, зокрема, що приймає публічну пропозицію АТ«ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ«ПУМБ»: pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть йому бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку), а при обранні послуги з укладенням договору страхування, підписання заяви підтверджую свою згоду на укладення договору страхування на зазначених умовах.

У вказаній заяві відповідачка просила Банк надати їй споживчий кредит (без послуги страхування) у розмірі 48 700 грн, найменування кредитного продукту - кредит на загальні цілі GP X-sell ВСЕЯСНО (36), шляхом переказу на рахунок НОМЕР_1 , строком на 36 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,99%, розмір процентної ставки 0,01%.

Узгодила графік платежів: схема повернення анутентна (рівними платежами), до 30 числа кожного календарного місяця. Платіжний період з 30.08.2019 по 30.08.2022, усього 36 місяців (періодів).

У розділі Заяви «Підтвердження та запевнення», зокрема зазначено, що відповідачка, підписанням цієї Заяви надала підтвердження та запевнення що: вона ознайомлена із ДКБО, тарифами банку та цілком згодна з ними; всі умови ДКБО відповідачці зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (а.с. 12).

30.08.2019 ОСОБА_1 підписала також Паспорт споживчого кредиту, кредит на загальні цілі - GP Х-sell ВСЕЯСНО (36) - банківський переказ (а.с. 13).

Факт перерахування банком коштів у сумі 48 700 грн. підтверджується платіжною інструкцією №TR.37275953.80876.8810 від 30.08.2019, а також випискою/особовим рахунком ОСОБА_1 з 30.08.2019 по 01.07.2024 включно.

Матеріали справи містять розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 701 від 30.08.2019, згідно з яким станом на 01.07.2024 утворилась заборгованість, яка становить 60 605,40 грн, з яких: 29 941,99 грн заборгованість по кредиту, 12,14 грн заборгованість по процентам, 30 651,27 грн заборгованість по комісії (а.с. 35-38).

З метою досудового врегулювання спору банком на адресу відповідачки було направлено письмову вимогу (повідомлення) № вих. КНО-44.2.2/382 від 02.07.2024 з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором № 701 у розмірі 60 605,40 грн, не пізніше 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення, що підтверджується копією даної письмової вимоги та списком згуртованих відправлень (рекомендованих листів) (а. с.29-30, 31-33).

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як визначено ч. 1 ст. 641 ЦК України, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен належно їх виконувати, а у разі порушення зобов`язання нести передбачену договором та/або законом відповідальність.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У справі, що переглядається, встановлено, що на момент укладення договору сторони погодили усі його істотні умови, зокрема, підписавши заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка є складовою частиною договору, ОСОБА_1 , відповідно до ст. 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на запропоновані банком умови та взяла на себе відповідні зобов`язання.

ОСОБА_1 отримала кредитні кошти, що підтверджується випискою по її особовому рахунку та платіжною інструкцією від 30.08.2019 № TR.37275953.80876.8810 (а.с. 34, 39-44).

Відтак, суд першої інстанції, встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов`язань та неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором.

Щодо твердження апелянтки, що додані позивачем докази, а саме розрахунок заборгованості за кредитним договором, виписка/особовий рахунок з 30.08.2019 по 01.07.2024, тощо, не можуть бути належними доказами, оскільки є внутрішньою роздруківкою банку та не містять підписів уповноважених осіб, то колегія суддів зауважує, що позовну заяву разом із додатками подано через систему «Електронний суд». Позивачем зазначено, що оригінали всіх документів, долучених до цієї позовної заяви (окрім копії паспорту відповідачки та її РНОКПП) знаходяться у позивача, при цьому відповідачка з клопотанням про витребування оригіналів електронних доказів до суду не зверталася.

Щодо строку позовної давності, то у даному спорі такий не пропущений, адже на момент подання позову у серпні 2024 року його перебіг залишався зупиненим на підставі пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відтак, доводи апеляції правильності по суті та справедливості рішення суду в цій частині не спростовують.

Поза тим, апеляційний суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

За обставинами цієї справи пунктом 4 Заяви № 701 на приєднання до ДКБО та Паспорту споживчого кредиту від 30.08.2019 встановлено комісію 3,99% за обслуговування кредитної заборгованості, що становить 1 943,13 грн щомісячно.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також АТ«ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на зазначене, відсутні підстави для стягнення із відповідача заборгованості за комісією у розмірі 30 651,27 гривень.

Крім того, з наданої позивачем розрахунку суми заборгованості відповідачки по комісії за кредитним договором вбачається, що позивачем в період з 30.09.2019 по 29.02.2020 на погашення комісії направлено отримані від відповідачки кошти у розмірі 11 658,78 грн (а.с. 37, 41-42).

Оскільки умова договору про стягнення щомісячної комісії є нікчемною, тому заборгованість за кредитом також слід зменшити на вказану суму коштів спрямованих на погашення заборгованості по комісії

Таким чином, розмір заборгованості за кредитним договором становить 18 295,35 грн (60 605,40 грн 30 651,27 грн 11 658,78 грн).

На вказане суд першої інстанції не звернув належної уваги, і дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості за комісією.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, однак дійшов помилкового висновку щодо розміру заборгованості, вказане є підставою для зміни оскаржуваного рішення.

Згідно із частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи позовні вимоги задоволено частково (на 30,19 %), рішення суду щодо судових витрат потрібно змінити, зменшивши стягнутий з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» судовий збір з 2422,40 грн до 731,32 грн.

Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, тому з позивача на користь відповідачки підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2 536,62 грн.

Керуючись ст. ст. 367,374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Кислий Андрій Матвійович, задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 січня 2025 року змінити, виклавши її резолютивну частину рішення по суті спору у такій редакції:

«Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість у розмірі 18 295,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» судовий збір в розмірі 731,32 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.»

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2 536,62 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2026 року.

Головуючий:

Судді: