Суддя Маркосян М. В.
Провадження № 2/644/845/26
24 лютого 2026 року м. Харків
Індустріальний районний суд м. Харкова в складі
головуючої судді Маркосян М.В.,
за участю секретаря судового засідання Скорик Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
До Київського районного суду міста Харкова через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 , в якій представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором за Кредитним договором № 00-9620035 від 09.02.2024 у розмірі 48 250,80 грн., та судові витрати, а саме по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.
Справа надійшла за підсудністю до Індустріального районного суду міста Харкова, за встановленим судом, останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 09.02.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідач уклали Кредитний договір №00-9620035 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Сторони погодили умови зазначеного кредитного договору. Згідно умов Кредитного договору, 09.02.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН" на платіжну картку № 5167-80XX-XXXX-5007. Відповідач своїх зобов`язань по поверненню коштів та сплаті відсотків не виконав, в зв`язку із чим виникла заборгованість перед кредитодавцем.
На підставі наведеного, просить стягнути суму заборгованості з відповідача на свою користь.
Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 04.12.2025 було відкрито провадження у справі, розгляд справи проводився у спрощеному позовному провадженні.
У судові засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, що у випадку неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує, та просить розглянути справу за відсутності представника позивача.
В судові засідання, призначені на 20.01.2026, 24.02.2026 відповідач не з`явилася, повідомлялась про судовий розгляд належним чином шляхом публікування оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-порталі «Судова влада».
Відтак, судом 24.02.2026 постановлено провести розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що 09.02.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та Відповідач уклали Кредитний договір (договір кредитної лінії) № 00-9620035 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Відповідно до п.1.1. договору, Кредитодавець надає Позичальнику Кредит у національній валюті у формі Кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та Комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Пунктом 1.2. договору встановлено, що сума ліміту кредитної лінії (Сума кредиту) складає: 6500,00 гривень. Цільове призначення Кредиту (мета отримання Кредиту): на споживчі потреби.
Пунктами 1.3. та 1.4. договору встановлено, що строк дії кредитної лінії (Строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути Суму Кредиту Кредитодавцю в останній день Строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) «03» лютого 2025р. 2,47 (два цілих 47 сотих)% від суми Кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору. Згідно з пунктом 1.5. договору за надання Кредиту, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 10,00% від суми Кредиту, що складає: 650,00 (шістсот п`ятдесят гривень нуль копійок) грн. Пункт 1.5.1 договору встановлює, що Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю комісію за надання кредиту у останній день повного погашення Кредиту.
Пунктом 2.8. договору визначено, що Кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі Кредиту: "09"лютого 2024 р. Сума Кредиту перераховується Кредитодавцем в сумі 6500 грн. на рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Згідно з інформаційною довідкою №1289/10 від 30.10.2024 р. ТОВ «Платежі Онлайн» та додатком до неї, ТОВ «Платежі Онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції, в тому числі за номером 451 у довідці зазначено зарахування коштів на картку № НОМЕР_1 в розмірі 6500,00 грн. 09.02.2024 з зазначенням номеру транзакції.
Суд вважає зазначені докази укладення кредитного договору та перерахування коштів за ним відповідачу переконливими, надані позивачем докази на підтвердження обставин укладення кредитного договору та перерахування коштів за ним відповідачу не були спростовані відповідачем.
Також, 21.10.2024 між первісним кредитором - ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та позивачем укладено Договір факторингу № 21102024-МК/Ейс, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9620035.
Надаючи оцінку зібраним доказам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, що врегульовано положеннями ст. 77 ЦПК України.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Правовідносини даного правочину регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію».
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на день укладення договору) договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються в письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку. визначеному законодавством.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір ? це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Даний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції шляхом отримання заявки позичальника на сайті позикодавця.
Зазначені обставини не спростовані відповідачем належними допустимими та достовірними доказами.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, відповідно до ст.ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
За умовами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом.
Суд вважає обґрунтованим та підтвердженими позивачем позовні вимоги щодо стягнення кредитних коштів в розмірі 6500,00 грн. та нарахованих відсотків.
В той же час, позивачем заявлено до стягнення тіло кредиту в розмірі 7150,00 грн., яке, вірогідно, містить в собі комісію, яка повинна була бути сплачена позичальником у останній день повного погашення Кредиту, однак, оскільки в позові відсутні обгрунтування та позовні вимоги щодо стягнення одноразової комісії, суд не вбачає підстав для її стягнення в судовому порядку і стягує тіло кредиту в розмірі 6500,00 грн., оскільки саме перерахування цієї суми позичальнику доведено доказами, наданими до матеріалів справи.
Щодо нарахування позивачем відсотків суд вважає, що заявлений у позові розмір відсотків є необґрунтованим, оскільки нарахування процентів здійснено позивачем без дотримання вимог чинного законодавства щодо обмеження денної ставки на рівні 1% у день від загального розміру кредиту, що встановлено частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки спірні правовідносини виникли стосовно повернення кредитну, вони врегульовані відповідними положеннями Цивільного кодексу України (далі ЦК України), а також Законом України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VIII (далі Закон №1734-VIII). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України).
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України).
Частиною п`ятою статті 8 Закону №1734-VIII передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма законодавства була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 498-IX та набрала чинності 22 грудня 2023 року. Отже, укладаючи 09.02.2024 року кредитний договір, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати денну проценту ставку у розмірі 2,47% на весь термін кредитування, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день.
Також, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24.12.2023 установлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності цим законом, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %". Таким чином, після 20.04.2024 по 20.08.2024 нарахування процентної ставки необхідно було здійснювати за ставкою не більше ніж 1,5%, а не 2,47 відсотка, який було нараховано ТОВ «МАКС КРЕДИТ», а з 20.08.2024 не більше ніж 1%.
У зв`язку з цим, суд здійснює самостійний розрахунок розміру заборгованості за відсотками, виходячи з суми кредиту в розмірі 6500,00 грн. та виходячи зі ставки 2,47%, яка передбачена кредитним договором за період з 09.02.2024 по 21.04.2024, виходячи зі ставки 1,5% за період 22.04.2024 по 20.08.2024 та виходячи зі ставки 1% за період 21.08.2024 по 03.02.2025.
Враховуючи викладене вище, позов підлягає задоволенню частково.
Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 та витрати на правову допомогу, які документально підтверджені позивачем та стосуються цієї судової справи.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 з протоколом погодження вартості послуг, акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025.
З наданих документів вбачається, що заявлені позивачем до розподілу витрати за оплату правової допомоги в сумі 7000,0 грн. суд вважає частково необґрунтованими. Як вбачається з наданих документів, загальна вартість робіт адвоката встановлена у розмірі 7000,00 грн., однак вартість робіт, яка безпосередньо пов`язана із судовою справою становить 5500,00 грн. (підготовка позову та клопотання). Вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким відповідач не стосується безпосередньо участі та розгляду судової справи, адже на думку суду таке вивчення є частиною роботи по складанню позовної заяви, а отже ці витрати відшкодуванню не підлягають.
Судові витрати, які складаються з витрат на сплату судового збору в розмірі 2422,40 та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5500,00 грн. підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 6, 205, 207, 525, 526,527, 530, 610, 625, 626, 628, 638, 639, 1046, 1048, 1049 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судові витрати у розмірі 6700,29 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Індустріальним районним судом м. Харкова за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування учасників справи:
відповідач: ОСОБА_1 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повне судове рішення складене 24.02.2026 р.
Суддя Марина МАРКОСЯН