ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року місто Київ.

Справа №759/26655/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3191/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2025 року (ухвалене у складі судді Кравченка Ю.В., дата складення повного тексту рішення - 21 липня 2025 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Свої вимоги мотивував тим, що позивач і відповідачка є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09 лютого 2024 року присуджено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 (однієї чверті) від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Від дня ухвалення рішення погіршився матеріальний стан та стан здоров`я ОСОБА_1 , він здійснює постійний догляд за хворою матір`ю, у зв`язку з чим звільнився з роботи, має хвороби суглобів та органів травлення.

У зв`язку з наведеним, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на утримання малолітньої ОСОБА_3 , до 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2025 року у задоволенні позовних вимог про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 01 жовтня 2025 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2025 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції належним чином не були досліджені докази, які були подані позивачем разом з відповіддю на відзив, а також, які були подані у клопотанні про долучення доказів 22 травня 2025 року, які підтверджують значні регулярні матеріальні витрати скаржника у зв`язку з лікуванням матері, а також підтверджують погіршення власного стану здоров`я, а тому вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що поставлені позивачеві діагнози і рекомендоване лікування у 2024-2025 роках не свідчать про наявність у нього стійких хронічних розладів здоров`я, що унеможливлюють утримання дочки в розмірі, визначеному рішенням суду.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно визначив характер спірних правовідносин та не повною мірою встановив фактичні обставини справи, неналежним чином оцінив наявні у матеріалах справи докази, що призвело до помилкового висновку про застосування норм матеріального права та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідачка не скористалася.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання, призначене на 03 лютого 2026 року, позивач та відповідачка не з'явились, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені.

Проте, 30 січня 2026 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_2 про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що відповідачка перебуває в іншому населенному пункті через тривалу відстуність у м. Києві енергозабезпечення.

Колегія суддів відхиляє вказане клопотання, оскільки відповідачкою не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у її клопотанні.

Також, 02 лютого 2026 року на адресу суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Осадько О.О. про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що у адвоката немає можливості прибути у судове засідання через перебуванням на лікарняному із-за захворювання ока.

Колегія суддів зауважує, що доданий до клопотання ордер не може вважатися належним доказом повноважень адвоката, оскільки він не містить інформації щодо особи, якій надається правова допомога, не містить реквізитів договору про надання правничої допомоги та не містить інформації щодо органу у якому надається правова допомога.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє дане клопотання, оскільки адвокатом не надано повноважень на представництво ОСОБА_1 у Київському апеляційному суді.

Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16 викладено позицію, що неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи є їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, а тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

З урахуванням наведено та з огляду на приписи ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляд.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 лютого 2024 року в справі № 756/13549/23, визначено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

23 квітня 2024 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, відповідно до якої апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 лютого 2024 року в справі № 756/13549/23 залишив без задоволення, а вказане рішення - без змін.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 01.12.2022; реєстрація народження проведена відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції міста Києва 03.01.1976, актовий запис № 8.

ОСОБА_4 є особою з інвалідністю ІІ групи з 12 липня 2022 року; причина інвалідності - загальне захворювання; інвалідність встановлена довічно. Наведене підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 799963, виданою Подільською міжрайонною МСЕК 03 серпня 2022 року.

Відповідно до висновку № 240, складеного Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Оболонського району м. Києва 12 лютого 2024 року ОСОБА_4 рекомендована соціальна послуга з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Зазначену обставину сторони в судовому засіданні не оспорили. Висновок дійсний до 12 лютого 2025 року.

Відповідно до акта проведення обстеження сім`ї, складеного Управлінням соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації 04 квітня 2024 року рекомендовано призначити компенсацію ОСОБА_1 , який надає соціальні послуги на непрофесійній основі своїй матері, ОСОБА_4 .

Відповідно до рішення Управління соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації № 1692 від 08 квітня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у виплаті компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі у зв`язку з перевищенням середньомісячного сукупного доходу рівня прожиткового мінімуму для сім`ї.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2669, виданої Багатопрофільним медичним центром Одеського національного медичного університету 18 березня 2019, 13 березня 2019 року ОСОБА_1 проведена лапароскопічна алопластика стравохідного отвору діафрагми, фундоплікація по Ніссену; діагноз аксіальна грижа стравохідного отвору діафрагми 3ст.; відповідно до анамнезу (зі слів пацієнта) хворіє близько 15 років; рекомендації: дієта, лікарські засоби (мотіліум, контролок, вазелінова олія).

Згідно з витягом з історії хвороби № 23256 стаціонарного хворого, складеним Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська клінічна лікарня № 8» 14.10.2024, ОСОБА_1 поступив в гастроентерологічне відділення в ургентному порядку з печією, астенічним та диспепсичним синдромами; діагноз гастроезофагеальна рефлюксна хвороба; ерозійний рефлюкс-езофагіт; аскіальна кила стравохідного отвору діафрагми 2-3 ст.; хронічний гастродуоденіт в стадії нестійкої ремісії; рекомендації: дотримання дієти та режиму харчування, лікарські засоби (ульсепан, ітомед, мукоген), відвар насіння льону, тест на Н. pylori , планове оперативне лікування.

22 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся за консультацією хірурга до Комунального некомерційного підприємства «Київська обласна клінічна лікарня». За результатом консультації проведене промивання шлунка через назогастральний зонд. Наведене підтверджується записом № 134067364/1 від 22 листопада 2024 року.

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста, складеного Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська клінічна лікарня № 7» 05 липня 2024 року, ОСОБА_1 встановлені діагнози: двобічний коксартроз 2 ст., артроз обох гомілково-ступневих суглобів 2 ст., артроз надп`ятково-човноподібних суглобів обох стоп, задній фасцеїт обох п`яткових кісток, поліартроз дрібних суглобів обох стоп з переважним ураженням міжфалангових та 1-х плеснофалангових суглобів обох стоп 2 ст. Рекомендації: обмеження глибоких присідань, прямої травматизації, консультація ревматолога, лікарські засоби (мовекс актив, мовекс комфорт), долобене гель.

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста, складеного лікарем ортопедом-травматологом ОСОБА_5 15 листопада 2024 року, ОСОБА_1 встановлені діагнози: двобічний коксартроз справа 2-3 ст., зліва 2 ст., артроз обох гомілково-ступневих суглобів 2 ст., артроз надп`ятково-човноподібних суглобів обох стоп, задній плантарний фасцеїт обох п`яткових кісток, поліартроз дрібних суглобів обох стоп з переважним ураженням міжфалангових та 1-х плеснофалангових суглобів обох стоп 2 ст., вкорочення правої н/к 3см. Рекомендації: обмеження глибоких присідань, прямої травматизації, консультація ревматолога, лікарські засоби (мовекс комфорт), долобене гель, індивідуальні ортопедичні устілки.

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста, складеного Комунальним некомерційним підприємством «Консультаційно-діагностичний центр» Оболонського району міста Києва 16 січня 2025 року ОСОБА_1 встановлені діагнози: гіпертонічна хвороба ІІ стадія, 2 ступ, ризик 2, серцева недостатність зі збереженою ФВ 69%.

18 листопада 2024 року головний державний виконавець Оболонського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужук П.П. прийняв постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в межах виконавчого провадження 76032826, якою звернув стягнення на доходи ОСОБА_1 , який отримує дохід у ТОВ «Міжнародний цілительський центр Ляпко «Валенсія».

На виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 лютого 2024 року в справі № 756/13549/23 з ОСОБА_1 стягнуто аліментів на загальну суму 17 190,40 гривень, що підтверджується звітами про здійснені відрахування і виплати ТОВ «Міжнародний цілительський центр Ляпко «Валенсія» від 30 листопада 2024 року, 31 грудня 2024 року, платіжною інструкцією № 702 від 29.11.2024, платіжною інструкцією № 786 від 30 грудня 2024 року.

Згідно з наказом ТОВ «Міжнародний цілительський центр Ляпко «Валенсія» № 40/к/тр від 13 грудня 2024 року ОСОБА_1 звільнений з посади начальника відділу продаж 31 грудня 2024 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до довідки № Е026902/01/2025/0001 від 02 січня 2025 року ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітний у філії Київського міського центру зайнятості «Кар`єрний центр» з 01 січня 2025 року.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування квартири, посвідченим Кедою О.В., державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, 07 серпня 2009 року за р. № 10-1046.

Відповідно до договору користування квартирою, укладеного між ОСОБА_1 (власником) та ОСОБА_6 (користувач) 16 серпня 2023 року власник передав користувачеві для проживання квартиру АДРЕСА_2 .

Строк користування квартирою - 24 календарних місяці з дати прийняття квартири за актом приймання- передачі (пункт 4.1. договору).

Квартира надається в користування за ціною 6 500,00 гривень на місяць з 16 серпня 2023 року по 15 лютого 2024 року; з 06 лютого 2024 року розмір щомісячної плати на кожний наступний період у 6 місяців має бути узгоджений сторонами, але не може становити більше 115 % і менше 85 % від розміру щомісячного платежу за попередні періоди (пункт 5.1. договору).

Факт належності сторонам квартири АДРЕСА_3 на праві спільної сумісної власності позивач визнав у суді першої інстанції.

Факт відвідування ОСОБА_1 міста Трускавець Львівської області в грудні 2024 року підтверджується роздруківкою з месенджеру «Вайбер» (а.с. 59). Зазначену обставину представник позивача визнав у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зробив висновок, що позивач не надав належних, допустимих достовірних і достатніх доказів зміни свого матеріального стану і погіршення стану здоров`я, які після набрання законної сили рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09 лютого 2024 року в справі № 756/13549/23 унеможливлюють сплату аліментів на утримання дочки в присудженому розмірі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. (частина 1 статті 192 СК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, погіршився стан здоров'я та на його утриманні також перебуває мати-пенсіонерка, яка є особою з інвалідністю.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила відповідний позов.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що встановлення інвалідності матері позивача, потреба у сторонньому догляді мали місце до 23 квітня 2024 року. Про це наголосив і представник позивача, зазначивши у відповіді на відзив, що в межах розгляду справи про призначення аліментів ОСОБА_1 посилався на наявність на утриманні матері-пенсіонерки з інвалідністю.

Також, апеляціний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження позивача про зміну матеріального стану через погіршення стану його здоров`я є недоведеним, оскільки будь-яких доказів, які підтверджували б здійснення витрат на власне лікування ОСОБА_1 не надав ні в суд першої інстанції, ні до Київського апеляційного суду. Саме лише призначення позивачеві ліків не підтверджує їх придбання і не свідчить про неможливість сплачувати аліменти на утримання дочки в раніше присудженому розмірі.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо погіршення стану здоров`я позивача, як підставу для зменшення розміру аліментів, оскільки матеріалами справи (зокрема, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2669 від 18.03.20219) підтверджено, що захворювання органів травлення з`явилося в позивача орієнтовно у 2004 році; у 2019 році йому було проведене оперативне лікування. Хвороба суглобів стала наслідком осколкового поранення, яке отримав позивач у 2022 році. Поставлені позивачеві діагнози і рекомендоване лікування у 2024-2025 роках не свідчать про наявність у нього стійких хронічних розладів здоров`я, що унеможливлюють утримання дочки в розмірі, визначеному рішенням суду. Тобто, суд вірно встановив, що позивач в даній справі посилався на захворвання, які в нього вже існували на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, тобто мали бути враховані судом при постановленні рішення і не свідчать про зміну стану здоров`я після присудження аліментів до стягнення.

З огляду на викладене колегія суддів відхиляє та вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що суд першої інстанції неправильно визначив характер спірних правовідносин та не повною мірою встановив фактичні обставини справи, неналежним чином оцінив наявні у матеріалах справи докази. Більш того, такі доводи скаржника зводяться лише до незгоди з наданою судом оцінкою наявним у справі доказам, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Інших доводів апеляційна скарга не містить, а наведені в ній аргументи фактично за своїм змістом є доводами позовної заяви, яким в оскаржуваному рішенні надано належну правову оцінку.

За вказаних обставин та наведених положень закону колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не надав суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, згідно яких наявні підстави для зменшення розміру аліментів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку всім доказам, рішення суду ухвалено з дотримання норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Желепа

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова