Справа №551/828/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" січня 2026 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Вергун Н.В.,

за участю: секретаря судових засідань Курінної Я.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

його представника - адвоката Тимохіної Л.С. ( дистанційно ),

відповідача ОСОБА_2 ( дистанційно ),

її представника - адвоката Чорної І.О. ( дистанційно ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Миргородського району Полтавської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства Страхова компанія « Інтер - Поліс » про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої дорожньо - транспортною пригодою, -

в с т а н о в и в:

22 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 1 000 000 грн. 00 коп. у рахунок відшкодування моральної шкоди та з ПрАТ Страхова компанія « Інтер Поліс » 6 904 грн. 38 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо - транспортною пригодою.

Позов мотивовано тим, що вироком Іванківського районного суду Полтавської області від 02 червня 2025 року, який набрав законної сили 03 липня 2025 року, ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 51 000 грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами, строком на три роки.

Як слідує з мотивувальної частини вироку суду, 24 жовтня 2024 року, приблизно о 15 год. 00 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи технічносправним автомобілем марки « Volkswagen Golf 1.6 », реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювала рух по проїжджій частині другорядної автодороги « Сукачі - Русаки » зі сторони с. Сукачі в напрямку с. Русаки в Вишгородському районі Київської області та під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг автодороги « Сукачі - Русаки » з проїзною частиною автодороги « Спецпід`їзд до зони ЧАЕС « КПП Дитятки », діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, в порушення вимог дорожнього знака 2.1 Розділу 33 Правил дорожнього руху України та п. 16. 11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року і введених в дію з 01 січня 2002 року, маючи об`єктивну можливість оглядати встановлений перед перехрестям у напрямку її руху дорожній знак 2.1 « Дати дорогу », рухаючись по другорядній дорозі « Сукачі - Русаки » виїхала на головну дорогу, а саме на проїжджу частину автодороги « « Спецпід`їзд до зони ЧАЕС « КПП Дитятки » та не надавши дорогу автомобілю « Toyota Hiace », реєстраційний номер НОМЕР_2 , на чорному фоні, під керуванням водія ОСОБА_3 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин праворуч по автодорозі « Спецпід`їзд до зони ЧАЕС « КПП Дитятки », допустила зіткнення передньою правою частино кузову керованого нею автомобіля з передньою частиною кузову автомобіля марки « Toyota Hiace », реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого відбулося перекидання автомобіля марки « Toyota Hiace ».

Внаслідок даної дорожньо - транспортної події, окрім водія автомобіля марки « Toyota Hiace », реєстраційний номер НОМЕР_2 , були травмовані й пасажири, зокрема, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритий уламковий черезвиростковий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

У результаті дорожньо транспортної пригоди, яка мала місце 24 жовтня 2024 року з вини водія транспортного засобу ОСОБА_2 . ОСОБА_1 було завдано матеріальної та моральної шкоди.

Свою цивільно - правову відповідальність власника наземного транспортного засобу ОСОБА_2 застрахувала у ПрАТ Страхова компанія « Інтер Поліс » згідно з полісом № 221222577 від 30 травня 2024 року, який був діючий станом на 24 жовтня 2024 року, з визначеною страховою сумою на одного потерпілого 320 000 грн. 00 коп. за шкоду заподіяну життю та здоров`ю.

У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями позивач перебував на лікування у період з 24 по 25 жовтня 2024 року у КНП « Вишгородська ЦРЛ » ВВР, у період з 25 жовтня по 18 листопада 2024 року у Національному військовому медичному клінічному центрі « Головний військовий клінічний центр », у період з 06 січня по 11 березня 2025 року у КНП « Шишацька лікарня планового лікування » Шишацької селищної ради Полтавської області, у період з 19 червня по 03 липня 2025 року у КП « Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфасовського ». За період лікування позивачем були витрачені кошти на лікування у розмірі 6 904 грн. 38 коп., які він просив стягнути з ПрАТ Страхова компанія « Інтер - Поліс ».

Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 1 000 000 грн. 00 коп., який просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 .

Моральна шкода, яка завдана позивачу, полягає у стражданнях, завданих внаслідок отриманих травм, тривалому відчуттю болю, частковій втраті мобільності, що потребує постійної сторонньої допомоги, різкій зміні звичних умов життя. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, позивач був звільнений з Збройних сил України.

Ухвалою суду від 22 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ Страхова компанія « Інтер - Поліс » про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, у зв`язку з чим розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання ( а.с. 33 ).

23 вересня 2025 року від представника ПрАТ Страхова компанія « Інтер - Поліс » - адвоката Гусєва П.В. на адресу суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого у його задоволенні просив відмовити, оскільки позивачем безпідставно заявлені позовні вимоги в частині стягнення з страхової компанії матеріальної шкоди, понесеної у зв`язку з лікуванням. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що такі витати пов`язанні з лікуванням отриманих ушкоджень, внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_2 . Розгляд справи просив проводити у його відсутність ( а.с. 43 45 ).

24 вересня 2025 року від представника позивача адвоката Тимохіної Л.С. на адресу суду надійшла відповідь на відзив представника відповідача ПрАТ Страхова компанія « Інтер - Поліс », згідно якої просила не брати до уваги твердження адвоката Гуссєва П.В., які викладені у відзиві, оскільки розмір матеріальних витрат у сумі 6 904 грн. 38 коп. підтверджується долученими до позовної заяви фіскальними чеками ( а.с. 59 60 ).

Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року підготовче провадження у справі закрито, її розгляд призначено у відкритому судовому засіданні ( а.с. 77 ).

22 грудня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Чорної І.О. на адресу суду надійшли заперечення на позовну заяву, відповідно до яких при визначенні розміру моральної шкоди просила суд врахувати, що ОСОБА_2 є особою пенсійного віку, для якої пенсія я основним джерелом доходу. Одночасно вона здійснює активну волонтерську діяльність. Визначена позивачем сума моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн. 00 коп. виходить за межі принципів розумності та справедливості й фактично надає компенсації карального характеру ( а.с. 103 104 ).

24 грудня 2025 року від представника позивача адвоката Тимохіної Л.М. на адресу суду надійшли заперечення на заперечення адвоката Чорної І.О., згідно яких просила не брати їх до уваги, оскільки вони подані та оформлені з порушенням чинного ЦПК України та поза межами встановлених строків ( а.с. 121-123 ).

У судову засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позов підтримали та просили його повністю задовольнити, виходячи з обставин, що у ньому викладені та не брати до уваги твердження представників відповідачів, що викладені у заявах по суті спору.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала частково та вказала, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є непосильним з огляду на те, що вона отримує мінімальний розмір пенсії за віком. Окрім цього, вказала, що додатково працює за наймом, де отримує заробітну плату у розмірі 7 000 грн. 00 коп. Інші джерела доходу відсутні, а стан її здоров`я, - незадовільним.

Представник відповідача - адвокат Чорна І.О. просила зменшити розмір моральної шкоди до засад розумності та справедливості.

Керуючись вимогами ч. 3 ст. 211 ЦПК України, з урахуванням позиції сторін і їх представників, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність представника ПрАТ Страхова компанія « Інтер - Поліс ».

Вислухавши думку сторін, їх представників, перевіривши фактичні обставини справи, належними у ній доказами, суд, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що вироком Іванківського районного суду Полтавської області від 02 червня 2025 року, який набрав законної сили 03 липня 2025 року, ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 51 000 грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами, строком на три роки.

Як слідує з мотивувальної частини вироку суду, 24 жовтня 2024 року, приблизно о 15 год. 00 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи технічносправним автомобілем марки « Volkswagen Golf 1.6 », реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювала рух по проїжджій частині другорядної автодороги « Сукачі - Русаки » зі сторони с. Сукачі в напрямку с. Русаки в Вишгородському районі Київської області та під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг автодороги « Сукачі - Русаки » з проїзною частиною автодороги « Спецпід`їзд до зони ЧАЕС « КПП Дитятки », діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, в порушення вимог дорожнього знака 2.1 Розділу 33 Правил дорожнього руху України та п. 16. 11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року і введених в дію з 01 січня 2002 року, маючи об`єктивну можливість оглядати встановлений перед перехрестям у напрямку її руху дорожній знак 2.1 « Дати дорогу », рухаючись по другорядній дорозі « Сукачі - Русаки » виїхала на головну дорогу, а саме на проїжджу частину автодороги « « Спецпід`їзд до зони ЧАЕС « КПП Дитятки » та не надавши дорогу автомобілю « Toyota Hiace », реєстраційний номер НОМЕР_2 , на чорному фоні, під керуванням водія ОСОБА_3 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин праворуч по автодорозі « Спецпід`їзд до зони ЧАЕС « КПП Дитятки », допустила зіткнення передньою правою частино кузову керованого нею автомобіля з передньою частиною кузову автомобіля марки « Toyota Hiace », реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого відбулося перекидання автомобіля марки « Toyota Hiace ».

Внаслідок даної дорожньо - транспортної події, окрім водія автомобіля марки « Toyota Hiace », реєстраційний номер НОМЕР_2 , були травмовані й пасажири, зокрема, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритий уламковий черезвиростковий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я ( а.с. 12 15 ).

Цивільно - правову відповідальність власника наземного транспортного засобу ОСОБА_2 застрахувала у ПрАТ Страхова компанія « Інтер Поліс » згідно з полісом № 221222577 від 30 травня 2024 року, який був діючий станом на 24 жовтня 2024 року, з визначеною страховою сумою на одного потерпілого 320 000 грн. 00 коп. за шкоду заподіяну життю та здоров`ю ( а.с. 16 ).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт З частини другої статті 11 ЦК України).

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Матеріали позовної заяви не містять доказів звернення позивача ОСОБА_1 до ПрАТ Страхова компанія « Інтер - Поліс » про дорожньо - транспортну пригоду, яка сталася 24 жовтня 2024 року, та виплату страхового відшкодування, посилаючись на те, що під час дорожньо транспортної пригоди 24 жовтня 2024 року цивільно - правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 буда застрахована за полісом № 221222577 від 30 травня 2024 року.

Відповідно до наведених норм матеріального права та правових висновків Великої Палати Верховного Суду у разі наявності чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодування шкоди в межах страхової суми покладається на страховика, а обсяг відповідальності винуватця ДТП обмежується різницею між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, зокрема у випадку недостатності страхової виплати або застосування франшизи.

Зважаючи на те, що позивачем не надано суду доказів відмови страховика у виплаті страхового відшкодування, відсутності в нього обов`язку здійснити таке відшкодування або того, що розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 в частині стягнення з ПрАТ Страхова компанія « Інтер - Поліс » матеріальної шкоди у розмірі 6 904 грн. 38 коп., понесеної на лікування, внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

Щодо визначення розміру моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

З огляду на доведеність того факту, що внаслідок протиправних винних дій відповідача ОСОБА_2 відбулася дорожньо транспортна пригода, що об`єктивно викликало у позивача переживання та порушення звичного способу життя, вимагало часу та зусиль для часткового відновлення попереднього стану, суд приходить до висновку про доведеність факту заподіяння позивачу моральної шкоди та наявність підстав для її відшкодування.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, суд враховує тяжкість спричинених тілесних ушкоджень, які за ступенем тяжкості відноситься до тяжких ( а.с. 136 137 ), та їх наслідки, зокрема обмеження мобільності ( позивач пересувається за допомогою милиць та сторонньої допомоги ), тривалість лікування, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого ( а.с. 17 20 ), тривалість реабілітаційного періоду, ступінь втрати працездатності, зокрема, те, що позивач на час дорожньо транспортної пригоди проходив службу у Збройних силах України та внаслідок отриманої травми був визнаний непридатним до військової служби, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 2025-1121-1238-1156-7 від 21 листопада 2025 року ( а.с. 135 - 138 ), а також ті обставини, що стан здоров`я позивача на теперішній час не відновлено, вимушені негативні зміни призводять до зниження якості життя та зменшення благ, які позивач мав до моменту дорожньо - транспортної пригоди, а також приймаючи до уваги особу відповідача ОСОБА_2 , яка є особою пенсійного віку, на день розгляду справи в суді досягла 66 - річного віку, щомісячно отримує пенсію у орієнтовному розмірі 5 997 грн. 56 коп. ( а.с. 112 ) і заробітну плату за наймом у розмірі 7 000 грн. 00 коп., незадовільний стан її здоров`я, що викликаний супутніми хворобами ( а.с. 106 109 ), дотримуючись засад розумності та справедливості, приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 300 000 грн. 00 коп. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 5, 141, 265, 268, 273, 280 284, 289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 300 000 грн. 00 коп. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ;

відповідач: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія « Інтер - Поліс », місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Володимирська, 69, .

Повний текст рішення буде виготовлено 18 січня 2026 року.

Головуючий суддя: