Справа № 135/280/26
Провадження № 2/135/321/26
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23.02.2026 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2026 року представник позивача Шкапенко О.В. звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Оцінюючи цей позов в порядку, визначеному статтями 175, 177 ЦПК України, суд враховує, що як визначено ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Цивільне судочинство в судах здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Це означає, зокрема, що обов`язок доказування тих чи інших обставин лежить на стороні, а суд, окрім випадків, встановлених цим Кодексом, не зобов`язаний збирати докази (ч. 3 ст. 2, ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подання всіх наявних доказів в порядку та строки, встановлені законом або судом, віднесено статтею 43 ЦПК України до обов`язку учасників справи.

Водночас згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, і відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Перевіривши матеріали позовної заяви, вважаю, що така заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України реалізовано за допомогою комп`ютерної програми документообігу загальних судів «Д-3». Дані, щодо підтвердження сплати (повернення) судового збору надходять в автоматичному режимі до КП «Д-3», при цьому виконується автоматичне поєднання записів про сплату (повернення) судового збору, які зазначаються в картці справи, з записами підтверджень про оплату (повернення) судового збору, які надійшли з Державної казначейської служби України.

До позовної заяви позивачем додано платіжний документ про сплату судового збору за позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 422 грн 40 коп., а саме платіжне доручення за № 140 від 03.04.2025.

Станом на 23.02.2026 підтвердження сплати позивачем судового збору згідно з платіжним дорученням за № 140 від 03.04.2025 про сплату судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. при перевірці в автоматичному та ручному режимах в комп`ютерній програмі документообігу загальних судів «Д-3» у картці справи ЄУН №135/280/26 - відсутнє.

Водночас встановлено, що дана квитанція врахована раніше та була приєднана до матеріалів справи ЄУН № 135/465/25 за позовом АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно з програмою документообігу «Д-3», ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.04.2025 (справа ЄУН №135/277/25) позовну заяву АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості визнано неподаною та повернуто позивачу. Питання про повернення сплаченого судового збору вирішено не було.

Порядок сплати судового збору визначено ст.6 Закону України «Про судовий збір», якою не встановлено звільнення особи від сплати судового збору в разі подання повторно заяви після повернення його заявнику/позивачу.

Таким чином, оскільки позивачем надано квитанцію про сплату судового збору, який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України за іншою позовною заявою в іншій справі, тому слід вважати, що позивачем судовий збір за подання позовної заяви в даній справі є несплаченим.

Окрім того, суддя звертає увагу, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

За подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

З 1 січня 2026 року в Україні прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено на рівні 3 328 гривень на місяць (ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік).

Зважаючи на те, що позовна заява надійшла до суду 23.02.2026, судовий збір, з урахуванням ціни позову, має бути сплачений у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2026 року - 3 328 гривень (з застосуванням коефіцієнту 0,8 2662 грн 40 коп.).

Відповідно до приписів ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано вимоги статей 175, 177 ЦПК України, що відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Недоліки підлягають усуненню шляхом подання до суду оригіналу квитанції про сплату судового збору в сумі 2662 грн 40 коп. за позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, або надати документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На підставі викладеного та керуючись статтями 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без руху.

Надати представнику позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали, інакше позовна заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню йому.

Роз`яснити представнику позивача, що у разі невиконання вимог ухвали заява підлягає поверненню.

Копію ухвали невідкладно надіслати представнику позивача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя