ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 210/1889/22

провадження № 61-12084св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційні скарги ОСОБА_1 та представника Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - адвоката Ботвінка Олександра Анатолійовича на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року в складі колегії суддів Космачевської Т. В., Новікової Г. В., Халаджи О. В.

усправі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування збитків і моральної шкоди та

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - АТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), у якому просив відшкодувати 618 052,44 грн збитків у вигляді упущеної вигоди, а саме недоотриманої пенсії за період з 01 січня 2015 року до 31 грудня

2020 року, 459 849,29 грн збитків від інфляції та 188 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 27 серпня 1987 року до 04 серпня

1999 року він працював на умовах повного робочого часу у відповідача в експрес-квантометричній лабораторії № 1, виконуючи роботи з ремонту, регулювання та наладки обладнання. Під час оформлення документів на пенсію відповідач відмовив йому у наданні довідки з місця роботи, яка потрібна для визначення пільгового стажу для призначення пенсії.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року (справа № 210/455/15-ц), залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кивий Ріг») про визнання незаконним рішення про відмову у видачі документів, зобов`язання вчинити дії, задоволено частково. Зобов`язано ПАТ «АрселорМіттал Кивий Ріг» підтвердити ОСОБА_1 пільговий стаж роботи відповідно до позиції 54б підрозділу 5 розділу ХХІІ Списку № 1 за період його роботи з джерелами іонізуючого випромінювання з 27 серпня 1987 року до 04 серпня 1999 року та видати довідку про пільговий стаж і виписку з наказу про результати атестації для отримання пенсії.

04 січня 2021 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою про призначення пільгової пенсії. Відповідно до протоколу/розпорядження щодо призначення пенсії від 14 квітня 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувало йому пільговий стаж (11 років) та призначило пенсію за віком з 04 січня 2021 року, тобто з часу подання повного переліку документів, необхідних для призначення пенсії.

Посилався на те, що у зв`язку із незаконною відмовою у видачі довідки про пільговий стаж роботи відповідач порушив його право на соціальний захист, що призвело до втрати ним пенсійних виплат за період з 01 січня 2015 року до 01 січня 2021 року та завдало майнових збитків.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

28 червня 2023 року рішенням Металургійного районного суду м. Кривого Рогу (раніше - Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу) в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що пенсійні виплати не є доходом особи, а лише одним із видів соціальної допомоги, тому недоотримана позивачем пенсія в розумінні статті 22 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України не є упущеною вигодою, тобто відсутня сама правова підстава для звернення до суду з цим позовом; ОСОБА_1 не довів вини відповідача у неотриманні ним пенсійного забезпечення.

Справа апеляційним судом слухалася неодноразово.

24 вересня 2025 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Металургійного районного суду м. Кривого Рогу (раніше - Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу) від 28 червня 2023 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 618 052,44 грн збитків у вигляді недоотриманої пенсії за період з 01 січня 2015 року до 31 грудня 2020 року, 158 003,13 грн інфляційних втрат за період з квітня 2017 року до червня 2022 року, 50 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд керувався тим, що недоотримана сума пенсії є збитком у вигляді упущеної вигоди, тобто доходу, який особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Саме невидання відповідачем довідки про підтвердження пільгового стажу ОСОБА_1 послугувало причиною недоотримання останнім пенсії за період з 01 січня 2015 року до 31 грудня 2020 року та спричинило позивачу збитки у вигляді недоотриманих ним доходів. Перебіг заявленої відповідачем позовної давності щодо стягнення збитків почався з 21 квітня 2017 року - тобто з винесення судом рішення, яким відповідача зобов`язано видати довідку, на підставі якої було встановлено розмір цих збитків та був продовжений на підставі наведених вище норм, тобто має бути обчислений з квітня 2017 року до липня 2022 року. Розмір збитків, що складається з недоотриманої пенсії за період з 01 січня 2015 року до 31 грудня 2020 року, становить 618 052,43 грн. Водночас суми інфляційних втрат щодо цих збитків мають відмінний від останніх перебіг строку давності, оскільки позовна давність стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Тобто інфляційні втрати щодо збитків мають бути обчислені щодо кожної окремо взятої суми недоотриманої пенсії в межах місячного платежу та відповідно мають бути обчислені з квітня 2017 року до червня 2022 року в розмірі 158 003,13 грн.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивач посилався на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача він був вимушений протягом декількох років захищати свої права в судовому порядку, через що перебував у постійному стресі, оскільки втрачав надію на перемогу законності та справедливості. ОСОБА_2 оцінив розмір завданої йому моральної шкоди в 188 000,00 грн. Визначаючи розмір завданої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, глибину завданої моральної шкоди, характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, вимоги розумності і справедливості, тривалості моральних страждань та вважає обґрунтованим розмір відшкодування моральної шкоди - 50 000,00 грн.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У вересні 2025 року представник ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - адвокат Ботвінко О. А. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року, в якій просить її скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

21 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року, в якій просить її скасувати в частині вирішення позову про стягнення збитків від інфляції та відшкодування моральної шкоди, ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Доводи касаційної скарги ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2018 року в справі № 910/17999/16, від 25 квітня 2018 року в справі № 910/24257/16, від 16 травня 2018 року в справі № 910/5394/15-ц, від 30 травня 2018 року в справі № 750/8676/15-ц, від 19 червня 2018 року в справі № 922/2383/16, від 12 грудня 2018 року в справі № 2-3007/11, від 16 січня 2019 року в справі № 757/31606/15-ц, від 19 травня 2020 року в справі № 910/719/19, в постановах Верховного Суду від 22 травня 2018 року в справі № 369/6892/15-ц, від 09 жовтня 2018 року в справі № 908/2261/17, від 07 листопада 2018 року в справі № 127/16524/16-ц, від 31 липня 2019 року в справі № 910/15865/14, від 06 грудня 2019 року в справі № 908/2486/18, від 15 квітня 2020 року в справі № 753/19886/16-ц, від 10 червня 2020 року в справі № 910/12204/17,від 15 жовтня 2020 року всправі № 922/3669/19, від 16 червня 2021 року всправі № 910/14341/18, від 30 вересня 2021 року в справі № 922/3928/20, від 24 листопада 2021 року в справі № 161/14197/20, про те, що:

- перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду, якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього, і тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач;

- для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди,необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, зокрема встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди;

- позивачу (кредитору) слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток;

- вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача;

- позивач (кредитор) повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню.

Позивач пропустив позовну давність (спливла 01 січня 2018 року) за вимогами про стягнення недоотриманої пенсії та інфляційних втрат за період з 01 січня 2015 року до 31 грудня 2020 року. Апеляційний суд послався на нерелевантну до спірних правовідносин практику Верховного Суду України.

ОСОБА_1 не було вжито передбачених законом заходів щодо реального отримання доходу - пенсії у період з січня 2015 року до грудня2020 року, а саме ним не було подано заяву про призначення пенсії до органів Пенсійного фонду України. Уматеріалах справи є лише копія листа-відмови ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»від 30 грудня 2014 року, а заява ОСОБА_1 , датована груднем 2014 року про призначання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, взагалі відсутня, позивачем до суду не подавалася. Тому «пенсія» у період з січня 2015 року до грудня 2020 року не може вважатися упущеною вигодою, адже ОСОБА_1 не звертався із заявою про її призначення після досягнення пенсійного віку. Неодержання ОСОБА_1 очікуваних доходів (пенсії) є наслідком недбалої поведінки самого позивача, а тому така упущена вигода не підлягала відшкодуванню.

Суд апеляційної інстанції в порушення вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 22 січня 2025 року всправі за пепереднього касаційного перегляду, взагалі не перевіряв правильність розрахунку збитків. Доданий до позову розрахунок шкоди містить самостійно обрахований позивачем розмір його пенсії за 2015-2020 роки, однак визначення розміру пенсії є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду України.

Відсутній факт наявності вини та незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльностіПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», адже жодні дії відповідача не визнавались незаконними.

Суд апеляційної інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин статтю 625 ЦК України. ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не є боржником, а позивач не є кредитором, жодних договірних зобов`язань між ними немає. ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не є установою, яка здійснює нарахування та виплату пенсії. ОСОБА_1 не звертався до органів Пенсійного фонду України у період з грудня 2014 року до 03 січня 2021 року із заявою про призначення пенсії. За вказаний період пенсія йому не нараховувалася і,відповідно, терміни її виплати не могли бути порушені.

ОСОБА_1 пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №1 була призначена Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не на підставі виданої ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» пільгової довідки на виконання рішень судів у справі № 210/455/15-ц, а на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2021 року всправі № 160/4709/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дії протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 .

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд в частині зменшення суми інфляційних втрат пенсійного забезпечення неправильно застосувавнорми матеріального права, а саме не врахував уповному обсязі правові висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 23 листопада 2016 року № 6-2104цс16 щодо моменту можливості реалізації у особи свого права на позов не лише до вимоги про стягнення основного боргу, а й до похідної вимоги, тобто стягнення суми інфляційних втрат за весь період розрахунку.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Право на позов щодо компенсації матеріальних збитків у вигляді неотриманої пільгової пенсії за Списком №1 та можливість реалізувати своє право у примусовому порядку через суд у нього виникли тільки після зарахування Пенсійним Фондом України пільгового стажу 11 років та обчислення загального страхового стажу. Матеріальні збитки, зазначені у позові, є сумою неотриманих нимпенсійних виплат та інфляційних втрат пенсійного забезпечення за період з 01 січня 2015 року до 01 січня 2021 року. Строк давності щодо стягнення збитків почав перебіг саме з 14квітня 2022 року - дати прийняття протоколу/розпорядження пенсійного органу щодо призначення пенсії.Виплати пенсійного забезпечення почались з 04 січня 2021 року, що надало можливість визначити період, у якому пенсіяне виплачувалася з вини відповідача, та розрахувати розмір збитків.

Бездіяльність відповідача щодо ненадання довідки про підтвердження пільгового стажу призвели до порушення його права на соціальний захист. Матеріальні збитки щодо суми інфляційних втрат виникли не за зобов`язаннями відповідача з визначеним строком виконання, а з порушення права на соціальний захист, гарантованого статтею 46 Конституції України. Отже, перебіг позовної давності щодо суми інфляційних втрат також має визначатися за загальною позовною давністю, визначеною статтею 257 ЦК України.

Апеляційний суднеправильно застосувавчастину п`яту статті 261 ЦК України, оскільки між сторонами не встановлено зобов`язання з визначеним строком виконання, азменшення суми інфляційних втрат пенсійного забезпечення суперечить частині третій статті 22 ЦК України. Необхідно враховувати, що довгий період між початком відліку зобов`язання відповідача покривати витрати пенсійного органу на виплату і доставку пенсій пов`язаний довгими термінами розгляду справ у судах.

Апеляційний суд не врахував, що право на відшкодування моральної шкоди з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже, має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв, які надходять на адресу національних судів та ЄСПЛ з України.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» позивач посилається на те, що касаційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, у зв`язку з тим, що її вимоги є необґрунтованими, та такими, що суперечать позиції Верховного Суду, викладеній, як у цій справі № 210/1889/22, так і в справі № 210/455/15-ц, пов`язаній з цією. Верховний суд за попереднього касаційного перегляду констатував, що недоотримана ОСОБА_1 сума пенсії є збитком у вигляді упущеної вигоди, тобто доходу, який особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Заявник фактично просить зробити переоцінку попередніх висновків та вважати доведеними ті обставини (щодо правомірності рішення першої інстанції в цій справі), які вже були предметом розгляду Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду і яким вже було надано відповідну оцінку, щодо їх неправомірності, в зв`язку з чим справа направлялась на новий розгляд до Дніпровського апеляційного суду. Судами в справах № 210/1889/22, №210/455/15-ц встановлено, що він у грудні 2014 року звернувся до відповідача з проханням надати довідку про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Втім відповідач незаконно відмовив у проханні, через що він був змушений звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. На виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року в справі № 210/455/15-ц відповідачем лише 21 грудня 2020 року було видано довідку про підтвердження пільгового стажу. Право на позов щодо компенсації матеріальних збитків у вигляді неотриманої пільгової пенсії за Списком №1 виробництв у нього виникло тільки після видачі відповідачем довідки про підтвердження пільгового стажу та після зарахування Пенсійним Фондом України пільгового стажу у розмірі 11 років. Апеляційний суд перевірив правильність розрахунку збитків, про що прямо вказав у постанові, чим виконав вказівки Верховного Суду. Саме невидання відповідачем довідки про підтвердження пільгового стажу послугувало причиною недоотримання позивачем пенсії за період з 01січня 2015 року до 31 грудня 2020 року та спричинило збитки у вигляді недоотриманих ним доходів. Відповідач не надав суду переконливих доказів, що шкоди завдано не з його вини.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Із 27 серпня 1987 року до 04 серпня 1999 року ОСОБА_1 працював на Криворізькому державному металургійному комбінаті «Криворіжсталь» (далі - КДМК «Криворіжсталь»), правонаступником якого є АТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», в експрес-квантометричній лабораторії № 1 та виконував роботи з ремонту, регулювання та наладки обладнання, яка згідно з Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад, і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право а пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України

від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок застосування Списків № 1

і № 2), належить до Списку № 1.

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»

з проханням прийняти його заяву про призначення пільгової пенсії за Списком № 1 та/або надати йому перелік документів, зокрема довідку про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, для звернення з цього ж питання до Пенсійного фонду України.

Листом голови комісії з призупинення юридичної особи Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі Кривого Рогу від 31 березня 2016 року № 817/02/97 позивачу повідомлено, що особи, які обіймали робочі місця у лабораторії радіоактивних ізотопів, відповідно до атестації робочих місць комбінату від 09 грудня 1994 року № 525, мали право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Але в переліку атестації від 20 березня 2000 року № 417 відсутні робочі місця лабораторії радіоактивних ізотопів у зв`язку з тим, що за поданням Державної експертизи умов праці від 21 січня 1997 року № 3 припинено дію прийнятих рішень у КДМК «Криворіжсталь`стосовно працівників, які працюють та обслуговують прилад ARL-72000, щодо віднесення їх до розділу ХХІІ Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких, дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Роз`яснено ОСОБА_1 право на отримання у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» довідки про уточнення пільгового характеру праці для призначення пенсії за віком згідно зі Списком № 1. А також, що у разі надання довідки можливо повернутися до вирішення питання про призначення йому пенсії.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року (справа № 210/455/15-ц) позовні вимоги

ОСОБА_1 до ПАТ «АрселорМіттал Кивий Ріг» про визнання незаконним рішення про відмову у видачі документів, зобов`язання вчинити дії, задоволено частково.

Зобов`язано ПАТ «АрселорМіттал Кивий Ріг» підтвердити ОСОБА_1 пільговий стаж роботи відповідно до позиції 54б підрозділу 5 розділу ХХІІ Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, за період його роботи з джерелами іонізуючого випромінювання з 27 серпня 1987 року до 04 серпня 1999 року та видати довідку про пільговий стаж і виписку з наказу про результати атестації для отримання пенсії.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року (справа № 210/455/15-ц) рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 27 травня 2020 року (справа № 210/455/15-ц) касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року залишено без змін.

На виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада

2020 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» видало ОСОБА_4 довідку про підтвердження пільгового стажу від 21 грудня 2020 року (вих. № 1703).

04 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Листом від 13 січня 2021 року № 0400-010303-8/4096 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії з тих підстав, що пільговий стаж враховано лише за період роботи заявника до 22 серпня 1992 року, стосовно інших періодів роботи за Списком № 1 відсутні відомості про атестацію робочих місць.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року (справа № 160/4709/21) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській областіпро визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13 січня 2021 року щодо невизнання періодів роботи ОСОБА_1 з 22 серпня 1992 року до 04 січня 1999 року як таких, що дають право на призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини першої статті13 Закону № 1788-ХІІ, та про відмову в призначенні пенсії.

Визнано періоди роботи ОСОБА_1 з 22 серпня 1992 року до 04 серпня

1999 року у КДМК «Криворіжсталь» такими, що дають право на призначення пільгової пенсії відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській областізарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 22 серпня 1992 року до 04 серпня 1999 року у КДМК «Криворіжсталь» до пільгового стажу.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській областіповторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 січня 2021 року про призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу удових витрат.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року (справа № 160/12474/22) позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській областіпро визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати», компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 04 січня 2021 року до 20 травня 2022 року, тобто до дня фактичної виплати нарахованої пенсії, протиправними.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській областіздійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з 04 січня 2021 року до 20 травня 2022 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Позиція Верховного Суду

Касаційні провадження в справі відкрито з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційних скарг та виснував, що касаційна скарга ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не підлягає задоволенню, а касаційне провадження за касаційною скаргою позивача необхідно закрити з таких підстав.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Щодо касаційної скарги відповідача

ОСОБА_1 у позовній заяві посилався на те, що внаслідок незаконної відмови у видачі йому довідки про пільговий стаж роботи відповідач порушив його право на соціальний захист, що призвело до втрати пенсійних виплат за період з 01 січня 2015 року до 01 січня 2021 року та завдало у майнових збитків у вигляді упущеної вигоди, а саме недоотриманої пенсії за період з 01 січня 2015 року до 31 грудня 2020 року врозмірі 618 052,44 грн, а також інфляційні втрати в розмірі 459 849,29 грн.

Відповідач у касаційній скарзі заперечує обґрунтованість позовних вимог, посилаючись на недоведення усіх складових завдання збитків у вигляді упущеної вигоди та непоширення на спірні правовідносини положень статті 625 ЦК України.

Верховний Суд висновує про безпідставність наведених доводів касаційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Питання пенсійного забезпечення регулюються законодавством про пенсійне забезпечення в Україні, що базується на Конституції України й складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Законів України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», «Про недержавне пенсійне забезпечення», від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), інших законів України, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

У абзаці 22 Закону № 1058-IV зазначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 27 лютого 2018 року всправі №1-6/2018 зробив висновок про те, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист громадян, яке згідно з частиною другою статті 46 Конституції України гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням і не є заробітком громадян або іншим доходом, пов`язаним з будь-яким видом діяльності.

Відповідно до статі 49 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику на його вимогу довідку про його роботу на підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

За пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383(далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 (далі - Порядок № 637).

У справі № 210/455/15-ц за участю сторін - ОСОБА_1 та ПАТ «АрселорМіттал Кивий Ріг» встановлено, що в грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про надання довідки на підтвердження спеціального трудового стажу у період його роботи на підприємстві з 1987 року до 1999 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, посилаючись на те, що з 27 серпня 1987 року до 04 серпня 1999 року він працював на умовах повного робочого часу у відповідача в експрес-квантометричній лабораторії № 1, виконуючи роботи з ремонту, регулювання та наладки обладнання, віднесені доСписку № 1.

У відповіді на звернення позивача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»

від 30 грудня 2014 року повідомило, що вперше атестація робочих місць за умовами праці по комбінату проведена наказом КДМК «Криворіжсталь» від 09 грудня 1994 року № 525. У цьому наказі затверджено результати атестації робочих місць за умовами праці на комбінаті і за Списком № 1 атестовано лише одно робоче місце - інженер-технолог рентгеноструктурного аналізу лабораторії металознавства, групи фізико-механічних випробувань.

Під час оформлення документів на пенсію відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні довідки з місця роботи, яка потрібна для визначення пільгового стажу для призначення пенсії.

Такі дії ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» були оспорені позивачем до суду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року (справа № 210/455/15-ц) позовні вимоги

ОСОБА_1 до ПАТ «АрселорМіттал Кивий Ріг» про визнання незаконним рішення про відмову у видачі документів, зобов`язання вчинити дії, задоволено частково.

Зобов`язано ПАТ «АрселорМіттал Кивий Ріг» підтвердити ОСОБА_1 пільговий стаж роботи відповідно до позиції 54б підрозділу 5 розділу ХХІІ Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, за період його роботи з джерелами іонізуючого випромінювання з 27 серпня 1987 року до 04 серпня 1999 року та видати довідку про пільговий стаж і виписку з наказу про результати атестації для отримання пенсії.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року залишено без змін.

На виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада

2020 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» видало ОСОБА_4 довідку про підтвердження пільгового стажу від 21 грудня 2020 року (вих. № 1703).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом(частина четверта статті 82 ЦПК України).

Судовими рішеннями в справі № 210/455/15-ц встановлені обставини звернення ОСОБА_1 до відповідача у грудні 2014 року із заявою про надання довідки на підтвердження спеціального трудового стажу у період його роботи на підприємстві з 1987 року до 1999 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відмову у наданні такої довідки та протиправність зазначених дій ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», у зв`язку з чим повторно ці обставини доказуванню не підлягають на підставі частини четвертої статті 82 ЦПК України.

З огляду на преюдиційність встановлених у справі № 210/455/15-ц фактів, безпідставними є доводи касаційної скарга відповідача про відсутність у справі заяви ОСОБА_1 , датованої груднем 2014 року, про призначання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, а також про відсутність наявності вини й незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» стосовно неотримання позивачем пенсії у спірний період.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про те, що ОСОБА_1 не було вжито передбачених законом заходів щодо реального отримання доходу - пенсії у період з січня 2015 року до грудня2020 року, а саме ним не було подано заяву про призначення пенсії до органів Пенсійного фонду України, адже відсутність відсутність довідки про підтвердження пільгового стажу ОСОБА_4 перешкоджала його звернення до уповноваженого органу за призначенням пенсії.

У статті 46 Закону № 1058-IV зазначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Зазначена норма покладає відповідальність за несвоєчасне нарахування і виплату пенсії на пенсійний орган за умов саме його вини у такій бездіяльності, що у цій справі також мало місце в період після звернення позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 04 січня 2021 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року (справа № 160/4709/21), зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13 січня 2021 року щодо невизнання періодів роботи ОСОБА_1 з 22 серпня 1992 року до 04 січня 1999 року як таких, що дають право на призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини першої статті13 Закону № 1788-ХІІ, та про відмову в призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській областізарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 22 серпня 1992 року до 04 серпня 1999 року у КДМК «Криворіжсталь» до пільгового стажу. Зобов`язано Головнеуправління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській областіповторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 січня 2021 року про призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Також рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року (справа № 160/12474/22) визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати», компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 04 січня 2021 року до 20 травня 2022 року, тобто до дня фактичної виплати нарахованої пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з 04 січня 2021 року до 20 травня 2022 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Тобто пенсійний орган відповідальний за неотримання позивачем пенсії за період з 04 січня 2021 року, а в цій справі ОСОБА_1 просив відшкодувати 618 052,44 грн недоотриманої пенсії за період з 01 січня 2015 року до 31 грудня

2020 року, за що має відповідати ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яке протиправно протягом тривалого часу зволікало із видачею належної довідки про підтвердження пільгового стажу для призначення пенсії.

Це спростовує доводи касаційної скарги відповідача про те, що ОСОБА_1 пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №1 була призначена Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2021 року всправі № 160/4709/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дії протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у касаційній скарзі посилається на низку постанов Верховного Суду, відповідно до яких для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди,необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, зокрема встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди; позивачу (кредитору) слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток; вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача; позивач (кредитор) повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню.

Верховний Суд висновує про узгодженість висновків апеляційного суду в цій справі з наведеними вище висновками Верховного Суду, з огляду на таке.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Постановою від 22 січня 2025 року Верховний Суд направив справу, яка переглядається, на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з тих підстав, що апеляційний суд, погоджуючись із відмовою суду першої інстанції в позові, не врахував, що в апеляційній скарзі заявник посилався на те, що суд першої інстанції помилково зазначив про те, що для призначення пенсії позивачу було достатньо наявних у трудовій книжці записів, посилаючись на обставини встановлені в справі № 160/4709/21, оскільки у зазначеній справі таких обставин не встановлено. Крім того, в його трудовій книжці записи щодо пільгового стажу за Списком № 1, які б відповідали вимогам пункту 2.14 Інструкції, відсутні з вини відповідача, оскільки він не провів атестацію його робочого місця. Необхідність подання такої довідки передбачена пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, а також Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. На порушення пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» у період 1994-1995 років відповідач не здійснив атестацію його робочого місця; не надав йому уточнюючої довідки про пільговий характер праці (лист від 30 грудня 2014 року). Апеляційний суд зазначеного не врахував, доводів апеляційної скарги належно не перевірив, зібраних у справі доказів не дослідив, ухвалене за наслідками апеляційного перегляду судове рішення належно не мотивував, а тому зробив передчасний висновок про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Як суд права Верховний Суд у постанові 22 січня 2025 року сформулював висновки щодо застосування норм права та зробив кваліфікацію спірних правовідносин, зазначивши, що в цій справі збитки полягають не в реальних втратах особи, яких вона зазнала або зазнає, а в тих доходах, які позивач недоотримав або недоотримає внаслідок порушення його цивільного права.Недоотримана ОСОБА_1 сума пенсії є збитком у вигляді упущеної вигоди, тобто доходу, який особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. За таких обставин суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що пенсійні виплати не є доходом особи, а є лише одним із видів соціальної допомоги, а тому, недоотримана позивачем пенсія у розумінні статті 22 ЦК України не є упущеною вигодою.

Відповідно до статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Верховний Суд у постанові 22 січня 2025 року за попереднього касаційного розгляду справи уже кваліфікував спірні правовідносини та встановив, що бездіяльність відповідача щодо ненадання довідки про підтвердження пільгового стажу призвела до порушення права позивача на соціальний захист; невидання відповідачем довідки про підтвердження пільгового стажу послугувало причиною недоотримання позивачем пенсії за період з 01січня 2015 року до 31 грудня 2020 року, що спричинило збитки у вигляді недоотриманих ним доходів відповідно до статті 22 ЦК України.

Посилання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у касаційній скарзі на неможливість ототожнювати недотриману пенсію з упущеною вигодою на підставі статті 22 ЦК України є спробою ревізії попереднього рішення касаційного суду в цій справі, що не передбачено процесуальним законом.

Відповідно до матеріалів справи 02 червня 2023 року відповідачем ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» заявлено клопотання про застосування позовної давності.

У касаційній скарзі відповідач також посилається на те, що позивач пропустив позовну давність (спливла 01 січня 2018 року) за вимогами про стягнення недоотриманої пенсії та інфляційних втрат за період з 01 січня 2015 року до 31 грудня 2020 року.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року.

Законом України від 08 листопада 2023 року №3450-IX «Про внесення змін до ЦК України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України: пункт 19 викладено у такій редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Закон набрав чинності 30 січня 2024 року.

Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Українивиключено на підставі Закону України від 14 травня 2025 року № 4434-IX, тобто на момент звернення позивача до суду зазначений пункт зупиняв перебіг позовної давності.

Під час оформлення документів на пенсію відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні довідки з місця роботи, яка потрібна для визначення пільгового стажу для призначення пенсії, у зв`язку з чим позивач буввимушенийвчиняти додаткові дії, спрямовані на підтвердження наявності в нього пільгового стажу та захист порушеного права.

Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду про те, щоперебіг позовної давності щодо стягнення збитків почався 21 квітня 2017 року - з дня ухвалення судом рішення, на підставі якого відповідача було зобов`язано видати довідку.

На момент звернення позивача до суду позовна давність продовжувалась на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та в подальшому - введенням воєнного стану в Україні, що спростовує доводи касаційної скарги щодо пропуску позивачем строку давності звернення до суду.

Щодо посилань ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»на те, що суд апеляційної інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин статтю 625 ЦК України, необхідно зазначити таке.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга статті 509 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, але також завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі й інші юридичні факти (частина друга статті 11 ЦК України).

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між суб`єктом, який таку шкоду завдав, і потерпілим. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Судове рішення про стягнення таких коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Тому приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (зокрема деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір, делікт тощо). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року в справі № 758/1303/15-ц, від 16 травня 2018 року всправі № 686/21962/15-ц, від 19 червня 2019 року в справі № 646/14523/15-ц, від 03жовтня 2023 року в справі № 686/7081/21).

У цій справі підтверджене грошове зобов`язання відповідача з відшкодування завданої ним позивачу шкоди, присудження якої не звільняє ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»від наслідків шляхом сплати інфляційних втрат, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Відповідач у касаційній скарзі посилається також на те, що суд апеляційної інстанції в порушення вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 22січня 2025 року в справі за пепереднього касаційного перегляду, взагалі не перевіряв правильність розрахунку збитків.

Доводи касаційної скарги в цій частині зводяться до переоцінки доказів у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) сформульовано правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Верховний Суд є судом права, а не судом факту, позбавлений можливості самостійно встановлювати обставини справи, не встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, а також досліджувати докази справи, змінюючи їх оцінку відповідно до статті 400 ЦПК України.

Не становлять підставу скасування постанови апеляційного суду й двооди касаційної скарги про те, що доданий до позову розрахунок шкоди містить самостійно обрахований позивачем розмір його пенсії за 2015-2020 роки, однак визначення розміру пенсії є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду України, адже в цій справі предметом позову є відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, а не визначення розміру пенсії.

Інші доводи касаційної скарги ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є необґрунтованими та не впливають на висновки суду.

За наслідками розгляду касаційної скарги ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»Верховний Суд висновує про відсутність підстав для скасування постанови апеляційного суду в частині задоволення позову.

Щодо касаційної скарги позивача

Як у первісній касаційній скарзі, так і в уточненнях до неї ОСОБА_1 зазначав підставою касаційного оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме те, що апеляційний суд не врахував правові висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 23 листопада 2016 року в справі № 6-2104цс16.

Суд касаційної інстанції звертає увагу заявника на те, що посилання у касаційній скарзі виключно на постанову Верховного Суду України, у якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах (а не Верховного Суду), не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 13 Закону України від 02 червня 2026 року № 1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи законодавчі обмеження щодо формування єдиної правозастосовчої практики, правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року в справі № 6-2104цс16, не є висновками Верховного Суду в розумінні статті 263 ЦПКУкраїни щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, що унеможливлює перегляд постанови апеляційного суду в частині відмови в позові на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року в справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) сформульовано правову позицію, згідно з якою, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, касаційне провадження у справі належить закрити.

Наведена правова позиція підлягає застосуванню судом до процесуальних правовідносин, що виникли під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 , адже продовження розгляду касаційної скарги позивача не відповідатиме завданням цивільного судочинства.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення в частині задоволення позову- без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Щодо судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки за наслідками касаційного перегляду справи постанова апеляційного суду залишається без змін, розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року.

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - адвоката Ботвінка Олександра Анатолійовича залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2025 рокув частині задоволення позову залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська