Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2030/16-ц Головуючий у 1-й інст. Пацко О. О.
Категорія 84 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Григорусь Н.Й., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/2030/16 за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі №279/2030/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2025 року, яка постановлена під головуванням судді Пацко О.О.

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2016 року у цивільній справі №279/2030/16-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 31 березня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Заява обґрунтована тим, що на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2016 року у цивільній справі №279/2030/16-ц, судом було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь заявника аліментів на утримання неповнолітніх дітей, який не був пред`явлений до примусового виконання, оскільки боржник сплачував аліменти добровільно за місцем роботи.

Вказувала, що після розірвання шлюбу між сторонами в 2025 році, ОСОБА_3 відмовився сплачувати аліменти добровільно на утримання дітей, у зв`язку з чим заявник мала намір подати виконавчий лист на примусове виконання. Однак як з`ясувалось, у позивача даний виконавчий лист відсутній через те, що його було втрачено в лютому 2022 року під час евакуації заявника з дітьми з міста Коростеня через військову агресію російської федерації та обстріли міста Коростеня.

Зазначає, що підставою для видачі виконавчого листа є його втрата та неможливість повторно звернутися про стягнення з боржника аліментів на утримання дітей в примусовому порядку до досягнення ними повноліття.

Враховуючи викладене, заявник просив видати дублікат виконавчого листа, виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області у цивільній справі №279/2030/16-ц.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа задоволено. Судом вирішено видати дублікат виконавчого листа по справі №279/2030/16-ц про стягнення з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Сокілець, Козятинського району Вінницької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого ВП Експлуатаційне вагонне депо Дарниця оглядачем вагонів по ст. Коростень) на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 31 березня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2025 року скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що виконавчий лист втрачено, а також поважності причин його втрати та не перебування цього виконавчого листа на виконанні за місцем роботи заявника у ВП Експлуатаційне вагонне депо Дарниця. Отже вважає, що заявниця в порушення вимог ЦПК України не надала суду доказів втрати виконавчого листа з незалежних від неї причин, а також доказів звернення до органів поліції з цього приводу. Саме лише посилання на те, що документ не знайдено, не підтверджує факт його втрати.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу сторона стягувача не скористалась.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2016 року у цивільній справі №279/2030/16-ц були стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 31 березня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

На підставі заяви стягувача ОСОБА_2 від 06.07.2016, Коростенським міськрайонним судом Житомирської області видано 19.01.2017 виконавчий лист.

Згідно довідки Коростенського відділу ДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.05.2025 року, яка видана ОСОБА_2 , виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно обліку АСВП на виконанні не перебуває.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням поданих стягувачем доказів, наявні підстави для видачі дубліката виконавчого листа через його втрату.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (рішення у справі «Шмалько проти України», від 20 липня 2004 року, заява №60750/00).

Відповідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно п. 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, провадження № 61-29св17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11, провадження № 61-41846св18.

Конституційний Суд України у Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року по справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: «аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10».

ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документа. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого документа має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Відповідно постанови Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №263/4331/18 «сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено». Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, провадження № 61-11034св19.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа ОСОБА_2 зазначила про відсутність оригіналу виконавчого документа у неї, який був втрачений під час евакуації заявника з дітьми з міста Коростеня через військову агресію російської федерації, а також надала докази про те, що виконавчий лист не перебуває на виконанні у державній виконавчій службі.

Таким чином, виконавчий лист, виданий на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2016 року у цивільній справі №279/2030/16-ц, відсутній у відділі державної виконавчої служби та у стягувача, тобто «сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено» (постанова Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №263/4331/18). При цьому, ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документа.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа є вірним.

При цьому стороною боржника не було надано суду доказів про стягнення із заробітної плати ОСОБА_3 за місцем роботи аліментів на утримання дітей за вказаним виконавчим листом, що спростовує доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2026 року.

Головуючий Судді