Справа № 526/2619/25
Провадження № 2/526/177/2026
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 лютого 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - Киричка С.А.,

з участю секретаря - Широколави О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Гадяч цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову посилається на те, 15.10.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ "МІЛОАН" укладено договір про споживчий кредит №4206408.

За умовами договору ТОВ "МІЛОАН" надало відповідачу кредит у розмірі 10 000 грн. строком на 30 днів, починаючи з 15.10.2021 р. по 14.11.2021р., проценти за користування кредитом: 3750,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно умов кредитного договору.

26.01.2022 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладений договір № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги за договором № 4206408. В подальшому 10.03.2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-03/2023 згідно якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за договором № 4206408.

Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складає 39 650,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 28 650,00 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги; 1 000,00 грн. - заборгованість за комісією.

Позивач посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов`язань по сплаті коштів за наданий кредит, просить стягнути з останнього заборгованості в розмірі 39 650,00 грн., а також судового в розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрат на правову допомог в розмірі 13 000,00 грн.

Ухвалою суду від 22 серпня 2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін.

Позивач копію ухвали про відкриття провадження отримав 10.05.2025, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника.

Відповідач ОСОБА_1 цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі не отримав, зворотне повідомлення повернуто до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Згідно п. 4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Так, відповідач не повідомив суд про зміну адреси реєстрації чи місце знаходження. Оскільки згідно з інформацією, зазначеною у повідомленні про вручення поштового відправлення із штриховими ідентифікаторами №06 102 7608 9105, копія ухвали суду та копія позовної заяви з додатками відповідачу не вручено, а поштове відправлення повернуто до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою»", то суд приходить до висновку, що згідно ч.6 ст. 272 ЦПК України відповідачу вручено вказане поштове відправлення і фактично він є повідомленим про розгляд справи в суді першої інстанції.

У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від відповідача не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 15 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4206408, який підписано електронним підписом відповідача.

Відповідно до п.п. 1.1-2.2.1, 2.3.1.1, 2.3.1.2 кредитного Договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3 Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3., 1.4. Кредитного договору Сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000,00 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 15 жовтня 2021 року (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 14 листопада 2021 року.

Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4 750,00 грн. в грошовому виразі та 11,215,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору.

Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 14 750,00 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.

Комісія за надання кредиту 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Проценти за користування кредитом - 3 750,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Тип процентної ставки за цим Договором - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього Договору.

Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.п. 1.5.1-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 Договору.

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 Договору.

Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору.

У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк.

Додатком № 1 до договору встановлено Графік платежів, згідно з яким відповідач зобов`язаний здійснити платіж 14.11.2021 у розмірі 14 750,00 грн, що включає 10 000,00 грн в рахунок погашення суми кредиту; 3 750,00 грн процентів та 1000,00 грн комісії за надання кредиту (а.с. 20 зворот).

Відповідно до Паспорта споживчого кредиту (Додаток №2), орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача становить 14 750,00 грн, реальна річна процентна ставка складає 11,215,00 % (а.с. 21).

Договір укладено в електронній формі, що підтверджується Анкетою-заявою на кредит № 4206408 (а.с. 22).

Судом встановлено, що факт укладення договору № 4206408 від 15.10.2021 підтверджується довідкою про ідентифікацію, виданою первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» (а.с. 28), а саме, що клієнт ОСОБА_1 ідентифікований товариством та здійснив акцепт договору шляхом підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора. Згідно з довідкою, одноразовий ідентифікатор Z15211 відправлено відповідачу 15.10.2021 на номер телефону НОМЕР_1 .

Факт надання відповідачу кредитних коштів підтверджується квитанцією платіжної системи LIQPAY від 15.10.2021 (а.с. 28 зворот). Згідно з квитанцією, ТОВ «МІЛОАН» перерахувало кошти у сумі 10 000,00 грн з призначенням платежу: «Кошти згідно договору 4206408» на картку отримувача № 414949*11.

Надалі, право грошової вимоги до відповідача за договором № 4206408 відступлено ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договору факторингу № 26-01/2022-83 від 26.01.2022 (а.с. 33-35) Факт передачі права вимоги підтверджується долученим до матеріалів справи Актом приймання передавання Реєстру боржників за Договором Факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022, Реєстром боржників до цього Договору (а.с. 37) та Витягом цього реєстру (а.с. 38). Згідно з цим витягом, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 25 150,00 грн, з яких 10 000,00 грн становить заборгованість за основним зобов`язанням, 14 150,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками та 1 000,00 грн - заборгованість за комісією.

В подальшому ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступив позивачу право вимоги за договором №4206408 на підставі договору про відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 (а.с. 39-41). Факт передачі права вимоги підтверджується долученим до матеріалів справи Реєстром боржників до цього Договору (а.с. 43-44). Згідно з цим Реєстром, позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 39 650,00 грн, з яких 10 000,00 грн становить заборгованість за основним зобов`язанням, 28 650,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками та 1 000,00 грн - заборгованість за комісією.

Відповідно до наданого розрахунку ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заборгованість ОСОБА_1 станом на 02.08.2025 за кредитним договором 4206408 від 15.10.2021 становить 39 650,00 грн, з яких: 10 000 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 28 650, 00 грн. - заборгованість за відсотками, 1000,00 заборгованість за комісією.

Для обґрунтування розміру заборгованості позивач надав Відомість про щоденні нарахування та погашення за договором № 4206408, видана ТОВ «МІЛОАН» (а.с. 29). Згідно з цим документом 15.10.2021 відповідачу надано кредит у розмірі 10 000,00 грн та нараховано комісію за оформлення кредиту в сумі 1000,00 грн. Протягом строку дії договору, з 15.10.2021 по 14.11.2021 включно (30 днів), первісний кредитор щоденно нараховував проценти згідно з п. 1.5.2 договору в розмірі 125,00 грн, що відповідає ставці 1,25% на день від тіла кредиту. Загальна сума нарахованих за цей період процентів склала 3750,00 грн. Після закінчення строку кредитування, починаючи з 15.11.2021, первісний кредитор розпочав нарахування процентів згідно з п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору (пролонгація на стандартних умовах) у розмірі 500,00 грн щоденно, що відповідає базовій ставці 5% на день від тіла кредиту. Нарахування за цією ставкою відображені у відомості по 25.11.2021 включно. Починаючи з 26.11.2021 ТОВ «МІЛОАН» продовжило нарахування процентів у розмірі 100 грн. щоденно, що відповідає базовій ставці 1% на день від тіла кредиту по 13.11.2022 включно. Таким чином, згідно з підсумковими даними, наведеними у відомості станом на 13.01.2022, загальна сума заборгованості складала 25 150,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 10 000,00 грн, по відсотках - 14 150,00 грн, заборгованість по комісії - 1 000,00 грн.

Окрім того, з наданого розрахунку заборгованості ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (а.с.31) установлено, що цим товариством після відступлення права вимоги, у період з 26.01.2022 по 23.02.2022 проведено нарахування відсотків за ставкою - 5 % на загальну суму 14 500,00 грн.

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками, та норми права, які застосував суд.

За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронногопідпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Системний аналіз положень вище вказаного законодавства показує, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. 8 Закону України цього Закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Також відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом такого договору, згідно зі статтею 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, що існує на даний час.

Сторонами є клієнт та фактор, яким, відповідно до статті 1079 ЦК України, може бути банк або інша фінансова установа, що має право здійснювати факторингові операції.

При цьому, згідно зі статтею 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові (новому кредитору) за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги.

Згідно з правовою позицією яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд встановив, що кредитний договір, який є предметом спору, був укладений в електронній формі з дотриманням вимог чинного законодавства України, а тому є дійсним та створює для сторін взаємні права та обов`язки.

Законодавство України, зокрема статті 207 та 1055 Цивільного кодексу України, а також спеціальні норми Закону України «Про електронну комерцію», прямо передбачають можливість укладення кредитних договорів в електронній формі. Стаття 12 цього Закону визначає, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором є належним способом підписання електронного правочину, який за своїми юридичними наслідками прирівнюється до власноручного підпису.

Договір № 4206408 від 15.10.2021 укладений шляхом акцепту (прийняття) відповідачем публічної оферти кредитора в його особистому кабінеті. Факт підписання договору відповідачем підтверджується Довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «МІЛОАН». У цій довідці прямо зазначено, що відповідач здійснив акцепт договору, використавши одноразовий ідентифікатор Z15211, який був надісланий йому 15.10.2021 на верифікований номер мобільного телефону НОМЕР_1 . Така процедура повністю відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», а отже, договір вважається укладеним у належній письмовій формі.

Таким чином, в даному випадку відповідач вчинив активні дії, що свідчать про його волевиявлення на укладення договору на запропонованих умовах. Договір містить усі істотні умови, укладені з дотриманням вимог законодавства щодо електронної форми правочину, а тому є дійсним та обов`язковим до виконання.

Також суд, проаналізувавши надані сторонами докази, дійшов висновку, що заміна первісного кредитора на позивача, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», відбулася у повній відповідності до вимог чинного законодавства та умов первісних кредитних договорів.

Зокрема первісний кредитор мав договірне право на відчуження боргу, а перехід права вимоги до позивача є послідовним та підтверджується письмовими договорами та реєстрами, що містяться в матеріалах справи.

Позивач, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», є зареєстрованою фінансовою компанією, що підтверджено його статутними документами та даними з Єдиного державного реєстру, та має правову спроможність набувати права вимоги за кредитними договорами. Отже, суд визнає ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» належним кредитором за зобов`язанням відповідача.

Під час розгляду справи суд перевірив відповідність заявлених вимог про стягнення заборгованості умовам договору та чинному законодавству.

Так, за договором № 4206408 від 15.10.2021, встановив наступне. Вимога про стягнення основної суми боргу в розмірі 10 000,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки факт надання кредитних коштів підтверджується квитанцією платіжної системи LIQPAY від 15.10.2021, а доказів його повернення відповідачем не надано.

Однак, вимога позивача про стягнення відсотків у розмірі 28 650 грн є безпідставною, оскільки вона прямо суперечить обмеженням, встановленим у самому договорі. Згідно з пунктом 1.5.2 договору, проценти за ставкою 1,25 % на день були правомірно нараховані за початковий 30-денний строк, що склало 3 750,00 грн. Надалі договір допускає автоматичну пролонгацію на стандартних умовах за ставкою 5% на день, однак така пролонгація обмежується пунктом 2.3.1.2, який встановлює, що її загальний період не може перевищувати 60 днів. Крім того, пункт 2.2.3 прямо вказує, що після спливу строку кредитування з урахуванням пролонгацій, нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Таким чином, сума процентів, яка могла бути законно нарахована за умовами договору, не може перевищувати за 60 днів максимальної пролонгації, отже будь-які нарахування, в тому числі здійснені наступними кредиторами, порушують прямі умови цього договору.

Разом з тим, вимога позивача про стягнення 1 000,00 грн як комісії за надання кредиту не підлягає задоволенню. Аналіз кредитного договору свідчить, що хоч у ньому і згадуються різні комісії, проте не конкретизовано, які саме додаткові послуги отримує за ці кошти позичальник. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 582/202/22, яка стосувалася аналогічного договору ТОВ «МІЛОАН», такі умови є нікчемними. Оскільки кредитор не надав доказів надання позичальнику будь-яких додаткових послуг, окрім видачі самого кредиту, вимога про сплату комісії є неправомірною.

Виходячи з викладеного вище, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача за цим договором, складає 24 150,00 грн. Ця сума складається з 10 000,00 грн основного боргу та 14 150,00 грн нарахованих відсотків в межах, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 61% (24 150,00 грн із заявлених 39 650,00 грн), з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно в розмірі 1477,67 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн, позивач долучив договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 (а.с. 14-15), укладений з АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС». Цей договір встановлює загальні правові відносини між сторонами та передбачає, що конкретні послуги надаються на підставі окремих заявок. На виконання цього договору складена Заявка на надання юридичної допомоги № 363 від 01.07.2025 (а.с. 14), яка деталізує послуги, надані безпосередньо у цій справі. Згідно із заявкою, вартість наданих послуг складає 13000,00 грн, з яких 4000,00 грн - це надання усної консультації з вивченням документів, а 9000,00 грн - складання позовної заяви.

Враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 7 930,00 грн. витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст.12, 13, 141, 209, 259, 263 - 265, 279 ЦПК України, статтями 526, 611, 615, 1054 ЦК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження : 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3 офіс 306) заборгованість за Кредитним договором № 4206408 від 15.10.2021 у розмірі 24 150,00 (двадцять чотири тисячі сто п`ятдесят ) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження : 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3 офіс 306) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 477,67 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження : 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3 офіс 306) понесені витрати на правову допомогу у розмірі 7 930,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 лютого 2026 року.

Суддя: С. А. Киричок