СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/47/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кравченка Ю.В., за участю секретаря судового засідання Бондарчук М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу № 759/14883/24, виданого Святошинським районним судом міста Києва 26 липня 2024 року, про стягнення зі ОСОБА_1 , аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиції учасників справи

Позиція заявника

15 жовтня 2025 року через до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС надійшла заява ОСОБА_1 , подана адвокаткою Ющенко О.С., заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - Вишгородський ВДВС), про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, що:

- 26 липня 2024 року Святошинський районний суд міста Києва видав судовий наказ у справі № 759/14883/24, яким визначив стягувати зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 липня 2024 року і до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття;

- зазначений судовий наказ перебуває на примусовому виконанні Вишгородського ВДВС (виконавче провадження № НОМЕР_1);

- з 23 червня 2025 року малолітній ОСОБА_3 проживає з батьком.

У судове засідання заявник та його представник не з`явилися.06 січня 2026 року представник заявника, адвокатка Ющенко О.С., через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС подала заяву про розгляд справи без її участі.

Позиція стягувачки

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Будь-яких заяв чи заперечень щодо заяви ОСОБА_2 не подала.

Позиція Вишгородського ВДВС

Представник Вишгородського ВДВС у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Будь-яких заяв чи заперечень щодо заяви Вишгородський ВДВС не подав.

ІІ. Процесуальні дії суду

16 жовтня 2025 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження за заявою, в якій призначив судове засідання на 24 жовтня 2025 року.

У зв`язку з неявкою стягувачки судове засідання, призначене на 24 жовтня 2025 року, суд відклав на 19 листопада 2025 року.

На підставі заяви представника ОСОБА_1 судове засідання, призначене на 19 листопада 2025 року, суд відклав на 01 грудня 2025 року.

У зв`язку з відсутністю в суді електроенергії судове засідання, призначене на 01 грудня 2025 року, суд відклав на 12 січня 2026 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Обставини, які встановив суд

26 липня 2024 року Святошинський районний суд міста Києва видав судовий наказ у справі № 759/14883/24, яким визначив стягувати зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 липня 2024 року і до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Зазначений судовий наказ перебуває на примусовому виконанні Вишгородського ВДВС (виконавче провадження № НОМЕР_1).

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади від 29.07.2025 № 2025/010370520 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 19 квітня 2016 року.

Згідно з довідкою житлово-будівельного кооперативу «Дружба-2» № 25/07 від 25 липня 2025 року ОСОБА_1 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; за вказаною адресою з 23 червня 2025 року проживає його син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІV. Мотиви суду

За змістом статті 173 ЦПК України суд може визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню в порядку, встановленому статтею 432 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Наслідком визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

У доктрині процесуального права розмежовують дві групи підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню: процесуально-правові та матеріально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема: видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого документа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після видачі виконавчого документа у справі судове рішення було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого документа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього документа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Разом з цим законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий документ ще не виконаний.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є вичерпними, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду в справі № 824/2/22 від 21 грудня 2023 року.

Стаття 51 Конституції України встановлює обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини перша-третя статті 181 СК України).

Тлумачення наведеної норми свідчить, що право на одержання аліментів на утримання дитини має той з батьків, з яким проживає дитина. Зміна фактичного проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні статті 432 ЦПК України може бути підставою для визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

V. Оцінка і висновки суду

Як на підставу для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 послався на зміну місця проживання дитини. Зокрема, зазначив, що малолітній ОСОБА_3 проживає разом з ним з червня 2025 року.

Суд зауважує, що в силу приписів СК України право на одержання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина, тобто обов`язковою передумовою видачі судового наказу про стягнення аліментів є констатація місця проживання дитини з одержувачем аліментів.

Платник аліментів має право подати заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, за умови зміни фактичного місця проживання дитини. При цьому така заява може бути задоволена за умови подання платником аліментів належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження зміни місця проживання дитини.

На підтвердження зміни місця проживання малолітнього ОСОБА_3 заявник надав витяг з Реєстру територіальної громади від 29.07.2025 та довідку житлово-будівельного кооперативу «Дружба-2» від 25.07.2025, які з достатнім ступенем переконливості свідчать, що малолітній ОСОБА_3 проживає разом із заявником з червня 2025 року.

Стягувачка в судове засідання не з`явилася, не скористалася своїми процесуальними правами учасника справи, не подала заперечень чи пояснень щодо заяви та не навела суду будь-яких аргументів, якщо у неї такі існували, що спростовують доводи заявника і надані ним докази в обґрунтування заявленої вимоги. Будь-яких доказів проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з нею стягувачка не надала.

З огляду на викладене, суд задовольняє заяву повністю.

Керуючись статтями 173, 258-261, 353-355, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу № 759/14883/24, виданого Святошинським районним судом міста Києва 26 липня 2024 року, про стягнення зі ОСОБА_1 , аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити повністю.

Визнати судовий наказ № 759/14883/24, виданий Святошинським районним судом міста Києва 26 липня 2024 року, про стягнення зі ОСОБА_1 , аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повна ухвала суду складена 19 січня 2026 року.

Суддя Ю.В. Кравченко