Провадження №: 6/336/14/2026
УХВАЛА

іменем України

21 січня 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Боєва Є.С.,

за участю секретаря судового засідання Нєдєльчевої О.В.,

приватного виконавця Проценка Д.Ю.,

представника стягувача адвоката Цуканової М.В.,

боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича, стягувач Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», боржник ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визначення частки майна боржника,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець Проценко Д.Ю. звернувся до суду із поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 , в майні, яке було набуто подружжям за час шлюбу з громадянкою ОСОБА_2 , а саме у квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 101,00 кв.м, житловою площею 73,0 кв.м.

В судовому засіданні приватний виконавець та представник стягувача підтримали клопотання.

Боржник просив суд відкласти розгляд подання, пояснюючи, що він звернувся до банку із заявою про реструктуризацією боргу. Щодо фактичних обставин, якими обґрунтовано подання, зауважень не мав.

Заінтересована особа у судовому засіданні 23.12.2025 заявляла клопотання про відкладення розгляду справи задля ознайомлення із поданням та залучення адвоката. Того ж дня ознайомилися з матеріалами справи, проте в наступні судові засідання не з`являлася. В силу ст. 443 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду подання.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши подання та долучені до нього докази, суд доходить такого висновку.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича перебуває виконавче провадження № 78431151 від 23.06.2025 з примусового виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.05.2024 у справі № 336/7813/23 за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 7/2807246 про надання банківських послуг від 04.08.2021 року в розмірі 631 745,25 гривень.

Зокрема, 23.06.2025 приватним виконавцем про відкриття виконавчого провадження № 78431151, яку того ж дня направлено боржнику (т. 1, а.с. 165, 172).

Як зазначено у поданні, і не заперечується учасниками справи, в ході примусового виконання виконавчого провадження встановлено, що у боржника наявні рахунки в банківських установах АТ КБ «Приват Банк» та АТ «Універсал Банк». Кошти на рахунках відсутні.

Транспортні засоби у боржника відсутні (т. 1, а.с. 141, 145, 157).

За боржником не зареєстровано банківських рахунків фізичної-особи підприємця, останній отриманий ОСОБА_1 дохід з ознакою 101 (заробітна плата) у 2 кварталі 2024 року (т. 1, а.с. 144 144, зворот, 158 160).

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником нерухоме майно не зареєстровано (т. 1, а.с. 156).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 9 від 26.11.2025 боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 20 вересня 2003 р., актовий запис № 72, дата складання 20.09.2003 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області. Шлюб не розірвано (т. 1, а.с. 154).

За час перебування у шлюбі боржника та ОСОБА_2 за останньою 29.11.2018 було зареєстровано право приватної власності на квартиру, набуту за час шлюбу, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 101,00 кв.м, житловою площею 73,00 кв.м, на підставі договору купівлі-продажу № 5336 від 29.11.2018, засвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якібюк Ю.А., акту № 2020-235 від 07.09.2020 виданого ТОВ «ТИХЕЯ ПРОЕКТ» (т. 1, а.с. 148 153).

Як проголошує ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (надалі Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пункт 2 ч. 1 ст. 2 Закону також передбачає, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад обов`язковості виконання рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як визначає ч. 6 ст. 48 Закону, стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні передбачений статтею 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Статтею 370 ЦК України встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 70 цього Кодексу встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 85, 87 постанови від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009 (провадження № 12-4гс20) сформулювала такий правовий висновок. Якщо боржнику разом з іншими особами належить майно на праві спільної власності, але частка боржника в праві власності не визначена, то наявність спору між співвласниками щодо розміру такої частки не може бути перешкодою для звернення стягнення на частку боржника, бо у світлі практики Європейського суду з прав людини це означало би порушення права на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

У постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 643/16464/17 (провадження № 61-4405) Верховний Суд, виходячи із обставин справи, вважав за можливе за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, визначивши ідеальну частку боржника у спільній сумісній власності.

Велика Палата Верховного Суду 15 січня 2020 року по справі № 367/6231/16-ц відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16, шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Враховуючи вищевикладене, зокрема те, що судове рішення залишається не виконаним, боржник не має коштів та особистого майна для погашення боргу, суд доходить висновку про необхідність задоволення подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника у спільному майні подружжя, яким він володіє спільно з ОСОБА_3 , що є адекватним ступенем втручання у його права та права інших осіб, та обумовлено метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-261, 353, 354, 443 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича задовольнити.

Визначити частку боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в майні, яким він володіє спільно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 101,00 кв.м, житловою площею 73,00 кв.м.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 22.01.2026.

Суддя Є.С. Боєв