Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2026 Справа №607/24293/25 Провадження №2/607/803/2026

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Дудченко Ю. Р.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що вона є спадкоємцем за законом після смерті її батька ОСОБА_5 та прийняла спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку.

У зв`язку із не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та визнати за нею право власності на 1/4 частку земельної ділянки загальною площею 0,201 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :03:001:0151, що розташована в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав та обґрунтувань, викладених у ньому та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомила та не подала клопотання про розгляд справи у її відсутності.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви, клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд, встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції 16.07.2015 повторно видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

22 липня 2015 року Першою Тернопільською нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 486/2015.

Спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину є: дочка ОСОБА_5 ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_4 .

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_5 , серед іншого, входить частка у власності на земельну ділянку площею 0,20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0151, що розташована в с. Почапинці Тернопільського р-ну Тернопільської області.

Зазначена земельна ділянка належала померлому на праві спільної сумісної власності, оскільки була придбана його дружиною ОСОБА_3 в період перебування в шлюбі з ОСОБА_5 за Договором купівлі-продажу від 19.04.2011, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Будз Н.Є., зареєстровано в реєстрі за №1418.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.11.2018 по справі № 607/9865/16-ц, визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,20 га, що розташована в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:001:0151, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

На підставі даного судового рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності ОСОБА_4 на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,201 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0151, що розташована в с. Почапинці Тернопільського р-ну Тернопільської області.

Постановою державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Утинською З. З. №1612/02-31 від 18.09.2025 відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та зазначено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформація щодо реєстрації права власності на вищевказану земельну ділянку за ОСОБА_5 відсутня, відтак у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач як на підставі заявлених вимог посилаються на те, що вона є спадкоємцем за законом після смерті її батька ОСОБА_5 та прийняла спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а тому, просить визнати за нею право власності на 1/4 частку земельної ділянки загальною площею 0,201 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :03:001:0151, що розташована в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

З роз`яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину.

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 ПК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом за законом.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини зона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається із ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Частиною першою ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини (п. "г" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 2 статті 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/4 частку земельної ділянки загальною площею 0,201 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :03:001:0151, що розташована в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216, 1217, 1264, 1268 ЦК України, ст. 81, 120 Земельного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку земельної ділянки загальною площею 0,201 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :03:001:0151, що розташована в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ;

відповідачі:

1. ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 ;

2. ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 23 лютого 2026 року.

Головуючий суддя О. М. Вийванко