Провадження № 2/369/1825/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

за участю секретаря Іларіонова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 369/14393/24 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кван Кепітал» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Остапенко Євген Сергійович звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кван Кепітал» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 16 жовтня 2020 року між сторонами було укладено договір купівлі продажу майнових прав №4/27. Згідно з умовами договору Відповідач (Продавець) продає, а Позивачі (Покупці) купують майнові права на квартиру в Об`єкті будівництва, які після набуття Покупцем їх у власність реалізуються шляхом набуття права власності на квартиру після прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію за умови проведення 100% розрахунків за договором підписання Акта приймання-передачі та оформлення самостійно Покупцем відповідних документів, що встановлюють право власності (п.1.1 Договору). Акт приймання-передачі квартири підписується сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом Об`єкту будівництва у строк 14 календарних днів з моменту отримання Покупцем повідомлення відповідно до п. 2.5 Договору (п.1.7 Договору). Договір не встановлює чіткого обов`язку Продавця надіслати таке повідомлення, строків для надіслання та штрафних санкцій за невиконання такого обв`язку. В договорі був встановлений орієнтований строк прийняття в експлуатацію Об`єкту будівництва 1-й квартал 2021 року (п.2.5 Договору).

Як зазначає представник позивача, договір, укладений між сторонами є змішаним, оскільки містить в собі елементи договору будівельного підряду та купівлі-продажу, з огляду на таке: - Відповідач взяв на себе зобов`язання продати Позивачу майнові права на квартиру, в будинку, який він має збудувати та здати (п.1.1 Договору); - Відповідач для виконання робіт залучив інших осіб (субпідрядників), про що свідчать Вступні положення Договору, в яких міститься посилання на Договір генерального підряду №21/10 від 21.10.2019 року; - відповідно до Договору, Відповідач, фактично, виконує будівельні роботи із свого матеріалу і власними засобами, оскільки інше сторонами не визначено; - сторони фактично визначили ціну роботи Відповідача, яка дорівнюється загальній ціні майнових прав і є по суті авансовим платежем (п.3.1 та п.3.2 Договору); - сторони домовилися, що власником об`єкту будівництва до укладання договору купівлі-продажу є Відповідач (Вступні положення Договору); - сторони визначили строк виконання будівельних робіт/введення об`єкту в експлуатацію (п.2.5 Договору).

На думку представника позивача, оскільки останнє зобов`язання на момент подання позову Відповідачем не виконано, позивачі мають право на нарахування та стягнення пені відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Вартість одного квадратного метру для позивачів складає 11 750,00 грн. (п.3.1 Договору). Оскільки Відповідач на вимогу представника Позивачів не надав копію договору підряду генерального підряду №21/10 від 21.10.2019 року, то в своїх розрахунках він виходить з того, що прибуток (тобто вартість послуг) Відповідача (виконавця) складає 15 відсотків від загальної вартості (гранична вартість прибутку відповідно до п. 5.30 Кошторисних норм України, затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій України №281 від 01.11.2021 року).

Отже, вартість послуг Відповідача за 1 кв.м. складає: 11750,00 грн. х 15% = 1762,5 грн. Загальна вартість послуг/робіт Відповідача з урахуванням розміру квартири в 54,30 кв.м. та рівних часток покупців складає: 1762,5 грн. х 54,30/2 = 47 851,88 грн. для кожного з позивачів. На 15 серпня 2024 року Відповідач прострочив виконання робіт на 1232 дні. Розмір пені, нарахованої відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» складає: 47 851,88 грн. х 3% х 1232 = 1 768 605,48 грн. для кожного з позивачів.

На підставі викладеного, а також з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог представник позивача остаточно просив суд стягнути з ТОВ «Кван Кепітал» на користь ОСОБА_1 2 138 979,03 грн. пені та судові витрати; з ТОВ «Кван Кепітал» на користь ОСОБА_1 2 138 979,03 грн. пені та судові витрати.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 серпня 2024 року відкрито провадження у справі № 369/14393/24 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І.А. від 02 жовтня 2024 року прийнято до провадження цивільну справу № 369/14392/24, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

22 листопада 2024 року та 09 грудня 2024 року на адресу суду від представника відповідача ТОВ «Кван Кепітал» - адвоката Сучкової Тетяни Євгеніївни у справах № 369/14393/24 та № 369/14392/24, відповідно, надійшов відзив на позовні заяви, які відповідач вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Договір купівлі-продажу майнових прав не є за своєю суттю договором підряду, оскільки за таким договором купівлі-продажу майнових прав покупець отримує у власність не індивідуально визначене нерухоме майно, а лише права на нього. Крім того, порушення права позивачів зі сторони відповідача відсутні, оскільки в договорі термін прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію не визначено конкретною датою, а вказано орієнтовний строк, на який, зокрема, впливали об`єктивні обставини, що значно сповільнило будівництво. Також представник відповідача зазначає, що підписуючи договір позивачі погодилися із запланованим терміном будівництва, який не є остаточним, а отже мали розуміти можливі негативні наслідки для себе при укладенні вказаного договору. Крім того, представник відповідача звертає увагу суду на те, що до спірних правовідносин норми ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути застосовані, оскільки укладений між сторонами договір не містить встановленої вартості робіт (послуг). На підставі викладеного, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та покласти на позивачів судові витрати.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І.А. від 29 січня 2025 року клопотання представника відповідача ТОВ «Кван Кепітал» - адвоката Сучкової Тетяни Євгенівни про об`єднання цивільної справи № 369/14392/24 із цивільною справою № 369/14393/24 було задоволено. Цивільну справу № 369/14392/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кван Кепітал» про захист прав споживачів, передано для спільного розгляду і об`єднання з цивільною справою № 369/14393/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кван Кепітал» про захист прав споживачів, яка перебуває в провадженні судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєвої І. О., як такому, який раніше за інших суддів відкрив провадження у справі.

28 лютого 2025 року на адресу суду від представника відповідача ТОВ «Кван Кепітал» - адвоката Сучкової Тетяни Євгеніївни надійшла заява про застосування строку позовної давності. У заяві відповідач зазначає, що предметом позову є вимоги про стягнення пені, яка нараховується з 2021 року, для яких встановлено скорочений строк позовної давності тривалістю один рік. У зв`язку зі спливом цього строку відповідач просить суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову.

01 травня 2025 року на адресу суду надійшло заперечення представника позивачів адвоката Остапенка Євгена Сергійовича на заяву представника відповідача ТОВ «Кван Кепітал» - адвоката Сучкової Тетяни Євгеніївни про застосування строку позовної давності. У запереченнях представник просить відмовити у задоволенні заяви та не застосовувати позовну давність до заявлених вимог. Зазначає, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені обмежується дванадцятьма місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Спеціальна позовна давність застосовується лише за умови подання відповідної заяви стороною у спорі до ухвалення судового рішення.

Протокольною ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання представник позивачів не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином. Надав суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

У судове засідання представник відповідача не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи сповіщена належним чином. Будь-яких заяв, клопотань станом на дату винесення рішення суду не надано.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (стаття 3 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, судом встановлено, що 16 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кван Кепітал» (Продавець), в особі власника ОСОБА_3 , який діє на підставі довіреності, посвідченої Горняк Х.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 14 липня 2020 року за реєстровим номером 409, та ОСОБА_1 (Покупець 1), ОСОБА_2 (Покупець 2) було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №4/27.

Відповідно до п.1.1. вказаного Договору, Продавець продає, а Покупець купує майнові права на квартиру в Об`єкті будівництва, які після набуття Покупцем їх у власність реалізуються шляхом набуття права власності на квартиру після прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію за умови проведення 100% розрахунків за договором підписання Акта приймання-передачі та оформлення самостійно Покупцем відповідних документів, що встановлюють право власності.

Відповідно до п.1.7. Договору, Акт приймання-передачі квартири підписується сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом Об`єкту будівництва у строк 14 календарних днів з моменту отримання Покупцем повідомлення відповідно до п. 2.5 Договору та за умови повної оплати Покупцем ціни майнових прав на квартиру зазначеної у цьому Договорі.

Орієнтований строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію І-й квартал 2021 року.

Розділом «Стаття 3» договору, сторони погодили ціну, порядок та умови оплати. Так, сторони дійшли згоди, що орієнтовна загальна ціна майнових прав на квартиру становить 22 516,01 дол. США, що станом на дату укладення договору є еквівалент 638 025,00 грн. (п.3.2. Договору), а також погодили графік платежів для кожного з покупців (п.3.5.1. Договору).

Згідно з інформаційною довідкою ТОВ «Кван Кепітал» від 02 серпня 2022 року за Вих. № 6, наданою представником позивача, відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав № 4/27 від 16 жовтня 2020 року, станом на 02 серпня 2022 року ОСОБА_1 сплатив 11 228,01 доларів США, що еквівалентно 316 827,71 грн, заборгованість по договору відсутня.

Згідно з інформаційною довідкою ТОВ «Кван Кепітал» від 02 серпня 2022 року за Вих. № 7, наданою представником позивача, відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав № 4/27 від 16 жовтня 2020 року, станом на 02 серпня 2022 року ОСОБА_2 сплатив 11 258,00 доларів США, що еквівалентно 315 786,32 грн, заборгованість по договору відсутня.

За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина 2 статті 551 ЦК України).

Щодо вимог про стягнення пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», суд зазначає наступне.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закону) цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктами 18, 22 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що продавець - це суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Статтею 1-1 Закону передбачено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

У Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено певних меж його дії, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та виходячи з демократичних принципів цивільного судочинства і наявності в цивільних споживчих правовідносинах такої слабшої сторони, як фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим законом регулюються відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), виконання робіт, надання послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо. Такі відносини можуть виникати з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать закону.

Так, оскільки договір купівлі-продажу майнових прав № 4/27 від 16 жовтня 2020 року був укладений фізичними особами з метою набуття у кінцевому результаті права власності на квартиру у багатоквартирному житловому будинку для власних потреб, суд приходить до висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 755/3509/18.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на порушення встановленого у договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 4/27 від 16 жовтня 2020 року орієнтовного строку введення об`єкта в експлуатацію (пункт 2.5. договору) просили застосувати до відповідача відповідальність, передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Приписи статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлюють права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг).

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Поряд з цим, продавець - це суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації (п. 18 ч. 1 ст. 1 зазначеного закону).

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Робота - це діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 21 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

У зобов`язаннях по виконанню робіт на одного з контрагентів покладається обов`язок виконати роботу, яка б завершувалась досягненням певного матеріального результату, а у зобов`язаннях про надання послуг діяльність контрагента спрямована на вчинення юридичних і фактичних дій, які безпосередньо не породжують матеріальних наслідків або зовсім не повинні завершуватися матеріальними наслідками, тобто споживання послуги має місце в процесі її надання, на відміну від роботи, споживання результатів якої зазвичай не збігається з часом її виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності.

Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору, Продавець продає, а Покупці купують майнові права на квартиру в Об`єкті будівництва, які після набуття Покупцями їх у власність реалізуються шляхом набуття права власності на квартиру після прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію за умови проведення 100% розрахунків за договором підписання Акта приймання-передачі та оформлення самостійно Покупцями відповідних документів, що встановлюють право власності.

Зазначене цілком відповідає характерним ознакам договору купівлі-продажу. Отже спірний договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 16 жовтня 2020 року не є договором підряду чи договором про надання послуг.

Сторони погодилися з такими умовами договору, заперечень щодо їх формулювань не висловлювали, в судовому порядку, у тому числі в межах справи не заявляли про недійсність умов зазначеного вище договору купівлі-продажу.

Отже, відсутні правові підстави для стягнення з продавця за договором купівлі-продажу майнових прав пені, передбаченої ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на те, що така пеня підлягає нарахуванню у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) виконавцями робіт і надавачами послуг, а не продавцями товарів.

Таким чином, зміст договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру дозволяє дійти висновку про те, що між сторонами не виникло правовідносин з надання послуг або виконання робіт, предметом договору були майнові права на квартиру.

Враховуючи те, що за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 16 жовтня 2020 року відповідач не брав на себе зобов`язань виконати певні будівельні роботи чи надати певні послуги позивачам, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ТОВ «Кван Кепітал», яке виступає продавцем майнових прав у спірних правовідносинах, до відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг).

Такі висновки відповідають правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 369/10606/17 та від 15 червня 2022 року у справі № 711/1032/21, з якими Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду погодився у постанові від 25 березня 2024 року у справі № 759/9026/21 та не знайшов підстав для відступу від них.

Щодо посилань представника позивачів на встановлений сторонами строк прийняття об`єкта будівництва до експлуатації, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановлення орієнтовного строку вказує на невизначеність такої істотної умови як строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Згідно ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Стаття 252 ЦК України дає визначення строку та терміну, а саме строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Враховуючи викладене, суд вважає, що строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію в Договорі купівлі-продажу майнових прав № 4/27 від 16 жовтня 2020 року конкретно не визначений, так як в п. 2.5. Договору зазначена не конкретна, а орієнтовна дата прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 757/39364/15-ц (провадження 61-5917сво18) зробив висновок, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання щодо передачі майнових прав позивачу як покупцеві після сукупного настання подій - введення будинку до експлуатації, отримання сертифіката відповідності закінченого будівництвом об`єкта та повного розрахунку покупцем з компанією після обмірів бюро технічної інвентаризації. Оскільки позивачем свої зобов`язання не виконані в повному обсязі, тому у відповідача не виникло обов`язку передати позивачу майнові права на квартиру, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення пені.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 752/7721/15-ц (провадження № 61-4139св18).

Встановивши, що термін прийняття об`єкта будівництва до експлуатації в договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру конкретною датою не визначено, а вказана орієнтовна дата, а також те, що прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правових відносин, склад цивільно-правового порушення зі сторони ТОВ «Кван Кепітал» відсутній. Це виключає можливість застосувати до відповідача цивільно-правову відповідальність у вигляді стягнення неустойки (пені).

Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22 липня 2020 року в справі № 369/6303/19 (провадження № 61-6531св20), відповідно до яких встановлення орієнтовного строку вказує на невизначеність такої істотної умови як строк прийняття об`єкта будівництва до експлуатації.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

В порядку ст. 141 ЦПК України, суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кван Кепітал» про захист прав споживачів, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА