Справа № 946/9428/24
Провадження № 2/946/881/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання - Воронової В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею впорядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 5/18 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимової Т.І.№5630/02-14 від 12 листопада 2024 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що нею не надані документи, що підтверджують родинний зв`язок ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просить справу розглянути за її відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 належить 5/18 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 березня 1990 року, посвідчене державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М. в реєстрі за №2/513, що також підтверджено довідкою №1148, виданою 05 серпня 2024 року КП «Ізмаїльське МБТІ».

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу.

Відповідно до актового запису про смерть №55 від 14 січня 2002 року, складеного відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів Одеської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно.

Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. 14 вересня 1990 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1464, ОСОБА_4 заповіла все її майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось та взагалі все те, на що по закону на день смерті буде мати справо - ОСОБА_5 .

Згідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), немає.

Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року, який діяв станом на 2003 рік, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, в редакції, яка діяла станом на 2003 рік, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 вступила у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено будинковою книгою на вищезазначений будинок, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину.

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 10 лютого 2022 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина, до якої входить 5/18 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яку вона прийняла після смерті матері ОСОБА_4 , але оформила своїх спадкових прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 83148327 від 05 листопада 2025 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 - відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1259 ЦК України, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємців за законом першої - четвертої черги відповідно до ст. 1261-1264 ЦК України після смерті ОСОБА_5 , немає.

Спадкоємицею за законом п`ятої черги відповідно до ст. 1265 ЦК України після смерті ОСОБА_5 являється двоюрідна сестра ОСОБА_3 , що підтверджено:

-свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 , повторно виданим 25 червня 1951 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС, де батьками вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_3 , виданим Ізмаїльським міським бюро ЗАГС, згідно якого ОСОБА_6 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_9 », свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 , виданим 07 лютого 1976 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС, згідно якого ОСОБА_10 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_11 »;

-випискою про народження ОСОБА_12 , посвідченою державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М. 20 березня 1990 року, де батьками вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

-актовим записом про народження ОСОБА_13 №587, укладеним 09 серпня 1953 року, де батьками вказані ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , актовим записом про укладення шлюбу №735, укладеним 12 грудня 1972 року, згідно якого ОСОБА_13 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_15 »;

-свідоцтвом про народження ОСОБА_16 серії НОМЕР_5 , повторно виданим 16 жовтня 1950 року Ізмаїльським обласним архівом ЗАГС, де батьком вказаний ОСОБА_17 та матір`ю ОСОБА_18 , свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 , виданим 10 січня 1969 року Батумским міським бюро ЗАГС, згідно якого ОСОБА_16 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_17 ».

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Встановлено, що ОСОБА_3 на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено будинковою книгою на вищезазначений будинок, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину.

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 03 грудня 2023 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина, до якої входить 5/18 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яку вона прийняла після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_5 , але оформила своїх спадкових прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 80120551 від 15 лютого 2025 року, наданого приватним нотаріусом Єфимової Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 - відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1259 ЦК України, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 являється:

- син - ОСОБА_19 , що підтверджено довідкою про народження, посвідченою 29 травня 2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрованою в реєстрі за №9453;

- донька ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8 , повторно виданим 11 січня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області та свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_9 , виданим 11 січня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, згідно якого ОСОБА_2 змінила по батькові на « ОСОБА_20 ».

Однак ОСОБА_19 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 , повторно виданим 07 грудня 2023 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), тобто до відкриття спадщини після смерті його матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно до вимог ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Спадкоємцем за правом представлення після смерті ОСОБА_3 являється:

-онука - ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_11 , виданим 12 грудня 1989 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_12 , виданим 23 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого ОСОБА_1 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_17 ».

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Встановлено, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено будинковою книгою на вищезазначений будинок, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 у встановлений законом строк відповідно до ст. 1273 ЦК України звернулась до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом, що підтверджено відповідною заявою від 20 квітня 2024 року у спадковій справі №74/2024.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимової Т.І.№5630/02-14 від 12 листопада 2024 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що нею не надані документи, що підтверджують родинний зв`язок ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 82, 263-265 ЦПК України, ст. 525, 529, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1261, 1266, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_13 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_13 ) впорядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 5/18 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 23 лютого 2026 року.

Суддя: О.Я.Присакар