У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2026 Справа №607/3627/26 Провадження №2-з/607/17/2026

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

без участі сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвоката Созанської Тетяни Іванівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Созанська Тетяна Іванівна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

1. Стислий зміст заяви

19 лютого 2026 року представник позивача адвокат Созанська Т.І. звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 про усунення позивачу перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,0007 га, кадастровий номер :12:006:0024, яка перебуває у його законному користуванні, шляхом: 1) визнання незаконним та скасування рішення сьомої сесії сьомого скликання Тернопільської міської ради від 21 квітня 2016 року, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0481 га та передано ОСОБА_2 безоплатно у власність земельну ділянку, площею 0,0481 га; 2) скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею 0,0481 га, кадастровий номер :12:006:0049; та стягнення солідарно понесених судових витрат.

19 лютого 2026 року разом із позовною заявою представник позивача адвокат Созанська Т.І. подала заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов ФОП ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Созанська Т.І., до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом: 1) накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,0481 га, з реєстраційним номером 01, кадастровий номер :12:006:0049, заборонивши її відчуження та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії; 2) заборони відповідачам та будь-яким іншим особам на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі проведення будь-яких підготовчих та будівельних робіт на земельній ділянці, площею 0,0481 га, з реєстраційним

номером 01, кадастровий номер :12:006:0049; 3) заборони уповноваженим органам на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати реєстрацію документів щодо проведення підготовчих робіт, будівництва об`єктів нерухомості і введення їх в експлуатацію на земельній ділянці, площею 0,0481 га, з реєстраційним

номером 01, кадастровий номер :12:006:0049.

В обґрунтування вказаної заяви представник позивача зазначила, що позов обґрунтований тим, що у порушення вимог статті 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України), земельна ділянка із кадастровим номером :12:006:0049, передана відповідачу-1 у власність із накладенням на земельну ділянку, яка перебуває у користуванні позивача. Крім цього, останньому не запропоновано погодити межі земельної ділянки у порядку статті 198 ЗК України. Адвокат вказує, що між сторонами існує спір щодо земельних ділянок. Як вбачається з порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва щодо земельної ділянки :12:006:0049, площею 0,0481 га, видано дозвіл на виконання будівельних робіт 02 жовтня 2025 року. Вказані дії свідчать про вчинення відповідачами активних дій щодо оспорюваної земельної ділянки, що дає підстави для висновку про намір проведення капітального будівництва на вказаній ділянці. Факт здійснення будівництва на земельній ділянці підтверджує наявність реальної загрози утруднення або неможливості виконання майбутнього судового рішення. Ігнорування таких дій відповідача призведе до подальшого ланцюга правочинів, ускладнюючи повернення майна законному власнику. У заяві про забезпечення позову також зауважено, що забезпечення позову у цей спосіб не завдасть шкоди сторонам, оскільки майно залишається у повному володінні та користуванні власника такого майна та у разі відмови у позові заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Щодо застосування зустрічного забезпечення позову, то у разі необхідності для вжиття заходів зустрічного забезпечення позову позивач може внести на депозитний рахунок суду 10 000 грн.

Також у заяві зазначено, що на час розгляду судом заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною третьою статті 154 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

2. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що вказана заява підлягає частковому задоволенню.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що 19 лютого 2026 року представник позивача адвокат Созанська Т.І. звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 про усунення позивачу перешкод у користуванні земельною ділянкою, площею 0,0007 га, кадастровий номер :12:006:0024, яка перебуває у його законному користуванні, шляхом: 1) визнання незаконним та скасування рішення сьомої сесії сьомого скликання Тернопільської міської ради від 21 квітня 2016 року, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0481 га та передано ОСОБА_2 безоплатно у власність земельну ділянку, площею 0,0481 га; 2) скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею

0,0481 га, кадастровий номер :12:006:0049; та стягнення солідарно понесених судових витрат.

Як вбачається з порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер ІУ24, версія документа № 1, видано дозвіл на виконання будівельних робіт, дата реєстрації 02 жовтня 2025 року, реконструкція існуючого будинку під торгово-офісну будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , яка розташована на земельних ділянках: :12:006:0019 та :12:006:0049.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Таким чином, представник позивача подала заяву про забезпечення позову, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Конституцією України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124). Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом (§ 77).

Як зазначено в частинах першій та другій статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із пунктами 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів; особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (пункти 35, 36).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду

від 27 квітня 2022 року у справі № 726/822/21.

Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі № 487/7097/18 та

від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 сформульована правова позиція, відповідно до якої обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову; заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 212/7106/21 вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Отже, мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, спрямовані на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричиненню значної шкоди позивачу.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 , оскільки вважає, що земельна ділянка площею 0,0481 га, з реєстраційним номером 01, кадастровий номер :12:006:0049, що належить на праві спільної часткової власності - ОСОБА_3 та - ОСОБА_2 , у південній частині накладається на земельну ділянку з кадастровим номером :12:006:0024, яка перебуває у його користуванні.

Слід зазначити, що заява про забезпечення позову містить посилання заявника на обставини щодо вчинення відповідачами у справі дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, і до заяви долучено докази на їх підтвердження стосовного того, що видано дозвіл на виконання будівельних робіт, замовником якого є ОСОБА_4 .

Обов`язок доведення обставин, які б указували на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до положень статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року в справі № 755/5333/20, вказав, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову, а також спроможну вірогідність саме таких обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказала, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини забезпечення (тимчасові заборони), які вживає суд у процесі вирішення спору, повинні відповідати закону, враховувати суспільні (загальні) інтереси та пропорційність між використаними засобами з метою, яку суд прагне досягнути (див., наприклад, пункти 61, 62 рішення у справі «Джиніч проти Хорватії»/ «Dzinic v. Croatia», заява № 38359/13, та пункти 144 153 рішення у справі «Карагасаноглу проти Туреччини»/ «Karahasanoglu v. Turkey», заяви № 21392/08 та 2 інші заяви).

Також, суд бере до уваги позицію Конституційного Суду України, який неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що одному з відповідачів видано дозвіл на виконання будівельних робіт, утім заявником не надано доказів та не обґрунтовано, що сам факт надання дозволу може перешкодити майбутньому виконанню судового рішення. Крім того, разом з заявою про забезпечення позову не надано інформації про реальний початок будівельних робіт, їх інтенсивність, чи ведуться такі роботи на ділянці накладання з земельною ділянкою, яка перебуває в користуванні позивача. Відсутність таких доказів не дає суду підстав для висновку, що вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачам та будь-яким іншим особам на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі проведення будь-яких підготовчих та будівельних робіт на земельній ділянці, площею 0,0481 га, з реєстраційним номером 01, кадастровий номер :12:006:0049, а також заборони уповноваженим органам на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати реєстрацію документів щодо проведення підготовчих робіт, будівництва об`єктів нерухомості і введення їх в експлуатацію на земельній ділянці, площею 0,0481 га, з реєстраційним номером 01, кадастровий номер :12:006:0049, буде пропорційним та не матиме наслідком надмірне втручання у тріаду правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження, які він здійснює щодо певного майна.

Водночас суд вважає, що доводи заявника, у частині накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0481 га з реєстраційним номером 01, кадастровий

номер :12:006:0049, із забороною її відчуження та забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії, є обґрунтованими, оскільки до розгляду справи судом та набрання відповідним рішенням законної сили зміни, зокрема в суб`єктному складі власників (користувачів) спірним майном, можуть суттєво утруднити виконання судового рішення.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду заяви про забезпечення позову

Враховуючи наведене вище, з огляду на те, що стороною позивача наведено обґрунтовані підстави для застосування вказаного у заяві заходу забезпечення позову у частині накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,0481 га, з реєстраційним номером 01, кадастровий номер :12:006:0049, заборонивши її відчуження та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії, а також надано належні і достатні докази на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом

ФОП ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Созанська Т.І., до ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

У задоволенні решти заяви слід відмовити у зв`язку з недоведеністю заявлених вимог.

Відповідно до частин сьомої, одинадцятої статті 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись статтями 2, 4, 149 153, 258 261, 352 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвоката Созанської Тетяни Іванівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Созанська Тетяна Іванівна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити частково.

2. Вжити заходи забезпечення позову, шляхом:

1) накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,0481 га, з реєстраційним

номером 01, кадастровий номер :12:006:0049, заборонивши її відчуження та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії.

3. Копію ухвали про забезпечення позову надіслати учасникам справи, Тернопільському відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Острозького, 14, м. Тернопіль, 46002), Управлінню державної реєстрації Тернопільської міської ради (бульвар Тараса Шевченка, 3, 1 поверх, м. Тернопіль, 46001), для негайного виконання.

4. У задоволенні решти заяви про забезпечення позову відмовити.

5. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

6. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її ухвалення незалежно від її оскарження. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

7. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

9. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

10. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 20 лютого 2026 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 .

Головуючий суддя Т. І. Якімець