Справа 206/6619/25
Провадження 2/206/554/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Гаркуші В.В., за участю секретаря судового засідання Жилки Т.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,

ВСТАНОВИВ:

28.11.2025 представник позивача Карпенко С.С. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком, пені, 3 % річних, інфляційних втрат та судових витрат. В прохальній частині позову представник позивача просить суд:

1. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства «ЖИЛСЕРВІС-5» Дніпровської міської ради () заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01 березня 2020 року по 30 листопада 2023 року у сумі 18684,33 грн (вісімнадцять тисяч шістсот вісімдесят чотири гривні 33 копійки), пеню в розмірі 701,30 грн (сімсот одна гривня 30 копійок), 3% річних в розмірі 2102,62 грн (дві тисячі сто дві гривні 62 копійки) та інфляційні витрати в розмірі 9857,16 грн (дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят сім гривень 16 копійок), а всього 31345,41 грн (тридцять одна тисяча триста сорок п`ять гривень 41 копійка).

2. Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства «ЖИЛСЕРВІС-5» Дніпровської міської ради () заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01 грудня 2023 року по 27 серпня 2024 року у сумі 4124,14 грн (чотири тисячі сто двадцять чотири гривні 14 копійок), пеню в розмірі 30,62 грн (тридцять гривень 62 копійки), 3% річних в розмірі 91,64 грн (дев`яносто одна гривня 64 копійки) та інфляційні витрати в розмірі 231,76 грн (двісті тридцять одна гривня 76 копійок), а всього 4478,16 грн (чотири тисячі чотириста сімдесят вісім гривень 16 копійок).

3. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «ЖИЛСЕРВІС-5» Дніпровської міської ради () заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 28 серпня 2024 року по 30 вересня 2025 року у сумі 6785,32 грн (шість тисяч сімсот вісімдесят п`ять гривень 32 копійки), пеню в розмірі 79,94 грн (сімдесят дев`ять гривень 94 копійки), 3% річних в розмірі 239,62 грн (двісті тридцять дев`ять гривень 62 копійки) та інфляційні витрати в розмірі 988,89 грн (дев`ятсот вісімдесят вісім гривень 89 копійок), а всього 8093,77 грн (вісім тисяч дев`яносто три гривні 77 копійок).

І. Стислий виклад позицій сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі рішень виконавчого комітету Дніпровської міської ради та укладених договорів про надання послуг з управління багатоквартирними будинками (№ 9 від 24.01.2020, № 3 від 01.06.2022, № 3 від 28.07.2023) позивач здійснював управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі надавав послуги щодо квартири АДРЕСА_2 .

У період з 01.03.2020 по 30.11.2023 споживачами послуг були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (як зареєстровані особи), а також ОСОБА_3 (як власник квартири), у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 18 684,33 грн; у період з 01.12.2023 по 27.08.2024 власником квартири був ОСОБА_3 , за яким утворилась заборгованість 4 124,14 грн; у період з 28.08.2024 по 31.10.2025 власником квартири став ОСОБА_1 , за яким утворилась заборгованість 6 785,32 грн.

У зв`язку з простроченням виконання грошових зобов`язань позивачем нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати відповідно до умов договорів і ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Позивачем нараховано пеню: за період з 01.03.2020 року по 30.11.2023 року 701,30 грн (сімсот одна гривня 30 копійок). за період з 01.12.2023 року по 27.08.2024 року у розмірі 30,62 грн (тридцять гривень 62 копійки). за період з 28.08.2024 року по 31.10.2025 року у розмірі 79,94 грн (сімдесят дев`ять гривень 94 копійки).

Враховуючи невиконання Відповідачем зобов`язань зі сплати наданих послуг з управління багатоквартирним будинком Позивачем нараховано: - 3% річних:

- за період з 01.03.2020 року по 30.11.2023 року у розмірі 2102,62 грн (дві тисячі сто дві гривні 62 копійки);

- за період з 01.12.2023 року по 27.08.2024 року у розмірі 91,64 грн (дев`яносто одна гривня 64 копійки); - за період з 28.08.2024 року по 31.10.2025 року у розмірі 239,62 грн (двісті тридцять дев`ять гривень 62 копійки).

- інфляційні втрати:

- за період з 01.03.2020 року по 30.11.2023 року у розмірі 9857,16 грн (дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят сім гривень 16 копійок);

- за період з 01.12.2023 року по 27.08.2024 року у розмірі 231,76 грн (двісті тридцять одна гривня 76 копійок);

- за період з 28.08.2024 року по 31.10.2025 року у розмірі 988,89 грн (дев`ятсот вісімдесят вісім гривень 89 копійок) (а.с. 1-6).

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду письмові заперечення проти позову (відзив), в яких зазначив, що після подання позовної заяви ним добровільно сплачено заборгованість у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ «ПриватБанк» від 10.12.2025 № 0.0..1 (а.с. 53-54).

У зв`язку з цим відповідач просив відмовити у задоволенні позову до нього, посилаючись на відсутність предмета спору.

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позову, посилаючись, зокрема, на відсутність обов`язку сплачувати заборгованість, що виникла до набуття ним права власності на квартиру, застосування строків позовної давності, а також на неправомірність нарахування інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені.

Відповідач зазначає, що право власності на спірну квартиру він набув 27.08.2024 року, тоді як позивач просить стягнути заборгованість, яка сформувалася починаючи з 01.03.2020 року. На думку відповідача, обов`язок зі сплати платежів за управління багатоквартирним будинком та інших житлово-комунальних послуг покладається на власника майна, а борг попереднього власника не переходить до нового власника, якщо відсутні докази переведення боргу у порядку, передбаченому статтею 520 ЦК України. Відповідач також вказує, що перехід обов`язків співвласника багатоквартирного будинку не є тотожним переходу грошового боргу, який виник до моменту набуття права власності, а тому вважає себе неналежним відповідачем у частині заборгованості за період до 27.08.2024 року.

Крім цього, у відзиві відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності до вимог позивача. Він зазначає, що спірна заборгованість нарахована починаючи з березня 2020 року, тоді як позов поданий у 2025 році, у зв`язку з чим вважає, що трирічний строк позовної давності сплив щодо частини заявлених вимог.

Відповідач заперечує проти правомірності нарахування інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені, посилаючись на те, що такі нарахування є неправомірними в умовах дії правового режиму воєнного стану. Крім того, відповідач зазначає, що у сфері житлово-комунальних послуг застосування статті 625 ЦК України має враховувати спеціальне правове регулювання, а також нормативні обмеження, встановлені на період карантину та воєнного стану. У зв`язку з цим він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та штрафних санкцій.

У відзиві відповідач також зазначає про необхідність виключення з особового рахунку заборгованості, яка, на його думку, нарахована безпідставно, та просить суд врахувати зазначені обставини під час вирішення спору (а.с. 60-65).

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заява, в які просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 81).

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, представник відповідача подала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без їх з відповідачем участі (а.с. 102).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі (а.с. 102).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки, однак від останньої відзиву, заяв, клопотань не надходило.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2025 справу передано на розгляд судді Гаркуші В.В. (а.с. 43).

04.12. 2025 у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду по суті у порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с.49).

25.12.2025 від представника відповідача Сіманчука В.В. надійшла заява (заперечення проти позову) (а.с. 53-54).

22.12.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про вступ у справу як представника (а.с. 58).

23.12.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 60-65).

24.12.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про витребування доказів (а.с. 76).

19.01.2026 від представника позивача надійшла заява про витребування доказів (а.с. 81).

17.02.2026 від представника відповідача Сіменінка В.Г. надійшла заява про долучення доказів та розгляд справи без їх з відповідачем участі (а.с. 76).

17.02.2026 судом винесено ухвалу про закриття провадження в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 у зв`язку зі сплатою останнім суми боргу та відсутністю предмета позову на час розгляду справи.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЖИЛСЕРВІС-5» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 39 від 21.01.2020 року було призначено управителем гуртожитків та малоповерхових будинків, що розташовані у Самарському, Амур-Нижньодніпровському, Новокодацькому, Чечелівському, Центральному, Шевченківському районах м. Дніпро (а.с. 33).

На виконання вказаного рішення, 24.01.2020 року виконавчим комітетом Дніпровської міської ради, від імені та в інтересах співвласників багатоквартирних будинків з КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ЖИЛСЕРВІС-5» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ було укладено договір № 9 про надання послуг з управління багатоквартирними будинками (а.с. 17-20).

Згідно п.1 Договору № 9 від 24.01.2020 року, Управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирними будинками (далі - Послуга), що входять до Об`єкту №9 (Гуртожитки м. Дніпро та малоповерхові будинки Самарського, Амур-Нижньодніпровського, Новокодацького, Чечелівського, Центрального, Шевченківського районів м. Дніпро) (далі Будинки), а Співвласники зобов`язуються оплачувати Управителю зазначену послугу, згідно з вимогами законодавства та умовами цього Договору.

Договір набирає чинності з 01.03.2020 року та укладається строком на 1 рік. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим строком на один рік (п.п.28, 29 Договору № 9 від 24.01.2020 року).

Таким чином, керуючись рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 39 від 21.01.2020 та Договором № 9 від 24.01.2020 року, Позивач надавав послуги з управління багатоквартирними будинками за адресою: АДРЕСА_3 , в тому числі Боржникам у період з 01.03.2020 року по 31.05.2022 року.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 536 від 31.05.2022 року Позивача було призначено управителем багатоквартирних будинків Самарського району м. Дніпро. На виконання вказаного рішення, 01.06.2022 року виконавчим комітетом Дніпровської міської ради, від імені та в інтересах співвласників багатоквартирних будинків з КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ЖИЛСЕРВІС-5» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ було укладено Договір про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до об`єкту № 3 (Багатоквартирні будинки Самарського району м. Дніпро) від 01.06.2022 року № 3.

Згідно п.1 Договору № 3 від 01.06.2022 року, Управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирними будинками (далі - Послуга), що входять до Об`єкту №3 (Багатоквартирні будинки Самарського району м. Дніпро) (далі Будинки), а Співвласники зобов`язуються оплачувати Управителю зазначену послугу, згідно з вимогами законодавства та умовами цього Договору.

Так, договір набирає чинності з 01.06.2022 року та укладається строком на 1 рік. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим строком на один рік (п.п.28, 29 Договору № 3 від 01.06.2022 року).

Таким чином, керуючись рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 536 від 31.05.2022 року та Договором № 3 від 01.06.2022 року, Позивач надавав послуги з управління багатоквартирними будинками за адресою: АДРЕСА_3 , в тому числі Боржникам у період з 01.06.2022 року по 31.07.2023 року.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 11-25/7 від 25.07.2023 року Позивача було призначено управителем багатоквартирних будинків Самарського району м. Дніпро (а.с. 32).

28.07.2023 року виконавчим комітетом Дніпровської міської ради, від імені та в інтересах співвласників багатоквартирних будинків з КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ЖИЛСЕРВІС-5» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ було укладено Договір про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до об`єкту № 3 (Багатоквартирні будинки Самарського району м. Дніпро) від 28.07.2023 року № 3 (а.с. 9-12, 13-16).

Згідно п.1 Договору № 3 від 28.07.2023 року, Управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирними будинками (далі - Послуга), що входять до Об`єкту №3 (Багатоквартирні будинки Самарського району м. Дніпро) (далі Будинки), а Співвласники зобов`язуються оплачувати Управителю зазначену послугу, згідно з вимогами законодавства та умовами цього Договору.

Договір набирає чинності з 01.08.2023 року та укладається строком на 1 рік. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим строком на один рік (п.п.28, 29 Договору № 3 від 28.07.2023 року).

Таким чином, керуючись рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 11-25/7 від 25.07.2023 року та Договором № 3 від 28.07.2023 року, Позивач надає послуги з управління багатоквартирними будинками за адресою: АДРЕСА_3 , в тому числі Боржникам з 01.08.2023 року по дату подання даної позовної заяви.

Таким чином судом встановлено, що Позивач надає послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_3 в період з 01.03.2020 року по дату подання даної позовної заяви.

Відповідно до довідки №10120 Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 у період з 16.11.2006 року по 15.12.2023 року, тобто був споживачем послуг, які надає Позивач у відповідний період (а.с. 8).

Відповідно до довідки №10120 Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 у період з 20.06.2011 року по 15.12.2023 року, тобто також користувалась наданими Позивачем послугами у відповідний період (а.с. 8).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.08.2024 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стадник І.Л., право власності на квартиру АДРЕСА_4 перейшло від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 (а.с. 21-22).

Таким чином, у період до 28 серпня 2024 року Відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 був власником квартири АДРЕСА_4 , проте не був зареєстрований за вказаною адресою, при цьому, як власник також був споживачем наданих послуг у відповідний період.

Щодо поданої представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Михайловою О.В. відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ДПСУ від 11.12.2025 № 19/97883-25-Вих, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатський запит це письмове звернення адвоката до органу державної влади про надання інформації, необхідної адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Судом встановлено, що адвокат Михайлова О.В. діє на підставі ордера та договору виключно в інтересах ОСОБА_1 . Будь-яких доказів перебування у договірних відносинах з відповідачкою ОСОБА_2 представником не надано.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Оскільки запит стосувався персональних даних особи (відомостей про перетин кордону ), яка не є клієнтом даного адвоката, отримання такої інформації без згоди самої ОСОБА_2 або без відповідної ухвали суду про витребування доказів суперечить вимогам Закону України «Про захист персональних даних».

Враховуючи викладене, суд визнає вказану довідку недопустимим доказом та не бере її до уваги при вирішенні спору.

ІV. Норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.160 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 9 листопада 2017 року, який введено в дію 01 травня 2019 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.15 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 9 листопада 2017 року, який введено в дію 01 травня 2019 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п.6 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач на законних підставах, на підставі рішень виконавчого комітету Дніпровської міської ради та укладених договорів, надавав послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт надання послуг відповідачами не спростовано, доказів ненадання або неналежного надання послуг суду не подано.

Судом встановлено, що у період до 27.08.2024 року власником квартири був ОСОБА_3 .

Разом з тим, у ході розгляду справи встановлено, що після подання позову ОСОБА_3 добровільно сплатив заборгованість за період, що був заявлений до нього окремою вимогою (01.12.2023 27.08.2024), що підтверджується платіжною інструкцією.

У зв`язку з відсутністю предмета спору в цій частині провадження щодо нього закрито ухвалою суду від 17.02.2026 у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Доводи представника відповідача адвоката Михайлової О.В., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (ч.1 ст.256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ч.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Жилсервіс-5» ДМР із позовною заявою є 25 листопада 2025 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211«Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21.

Із 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин із подальшим продовженням відповідними постановами його строку (пункт 1 постанови № 211 з наступними змінами).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у редакції Закону № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року).

Отже, оскільки з 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк його дії.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 947/8885/21.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 карантин був відмінений з 30.06.2023.

Крім того, продовження строку позовної давності передбачено п.19 Перехідних положень ЦК України відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, з огляду на приписи ст.ст.256, 257 ЦК України, КП «Жилсервіс-5» ДМР строк позовної давності не пропущено.

Щодо солідарних вимог за період 01.03.2020 30.11.2023, суд виходить із того, що ОСОБА_3 у цей період був власником квартири, а тому як співвласник багатоквартирного будинку був споживачем послуг управителя та зобов`язаний їх оплачувати незалежно від факту реєстрації місця проживання.

Обов`язок зі сплати платежів виникає з факту належності майна та участі у витратах на утримання спільного майна, а не виключно з факту реєстрації.

Судом встановлено, що право власності на квартиру перейшло до ОСОБА_1 27.08.2024 року.

Суд зазначає, що позовні вимоги чітко розмежовані позивачем: за період до 27.08.2024 заявлено солідарні вимоги до осіб, які були споживачами послуг у відповідний період; за період після 28.08.2024 вимоги заявлені окремо до ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач не ставить питання про покладення на ОСОБА_1 відповідальності за борг, який виник до набуття ним права власності.

Доводи відповідача про недопустимість переходу боргу відповідно до ст. 520 ЦК України не впливають на вирішення спору, оскільки позивач не заявляє вимог про переведення боргу попереднього власника.

Водночас суд враховує, що у період з 01.03.2020 по 15.12.2023 ОСОБА_1 був зареєстрований у квартирі, фактично користувався послугами та був споживачем у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що підтверджується довідкою про реєстрацію. Отже, за цей період він є належним відповідачем.

Щодо нарахування інфляційних втрат, 3 % річних та пені, суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.

Загальновідомим є той факт, що встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (530-ІХ від 17.03.2020), згідно якого, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги;

Водночаспостановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 рокупро «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

27.04.2023 р. набрала чинності постанова КМУ «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. № 206», якою додано п.11, яким визначено, що заборона нарахування неустойки, 3 % річних та інфляційних втрат поширюється на юридичних осіб, яким належить на праві власності або іншому речовому праві житлове та/або нежитлове приміщення, будинок, в яких розміщуються та є кінцевими споживачами комунальних послуг внутрішньо переміщені особи, у разі, коли такі юридичні особи не мають права на отримання компенсації за спожиті комунальні послуги під час розміщення внутрішньо переміщених осіб у будівлях (приміщеннях) об`єктів державної, комунальної та приватної власності у період воєнного стану.

Враховуючи викладене, нарахування та стягнення судом 3 відсотків річних та інфляційних втрат з 24.02.2022 року до 27.04.2023 року в період воєнного стану було заборонено на всій території України.

Таким чином, щодо періоду заборгованості з 01.03.2020 по 23.02.2022, суд зазначає, що вказаний час охоплюється дією карантину, встановленого з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19. Відповідно до п. 3 розд. II Закону України № 530-IX та п. 2 розд. II Закону № 540-IX, на період дії карантину та протягом 30 днів після його завершення заборонялося нарахування та стягнення пені за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Разом з тим, вказані норми не містили заборони на стягнення інфляційних втрат та 3% річних, які за своєю правовою природою не є штрафними санкціями, а є мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Відтак, вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за цей період є обґрунтованими, тоді як у стягненні пені слід відмовити.

Щодо періоду з 24.02.2022 по 27.04.2023, суд керується Постановою КМУ № 206 від 05.03.2022 (у первісній редакції). Вказаним актом було встановлено абсолютну заборону на нарахування та стягнення неустойки (пені), інфляційних нарахувань та процентів річних, нарахованих на заборгованість населення за ЖКП на всій території України.

Щодо періоду з 28.04.2023 по 30.11.2023, суд враховує зміни, внесені до Постанови КМУ № 206 Постановою № 390 від 21.04.2023 (набрала чинності 27.04.2023). Вказаними змінами визначено, що заборона нарахування неустойки, 3 % річних та інфляційних втрат поширюється на юридичних осіб, яким належить на праві власності або іншому речовому праві житлове та/або нежитлове приміщення, будинок, в яких розміщуються та є кінцевими споживачами комунальних послуг внутрішньо переміщені особи, у разі, коли такі юридичні особи не мають права на отримання компенсації за спожиті комунальні послуги під час розміщення внутрішньо переміщених осіб у будівлях (приміщеннях) об`єктів державної, комунальної та приватної власності у період воєнного стану.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що з 27.04.2023 загальна заборона на нарахування штрафних санкцій та інфляційних втрат для мешканців м. Дніпра втратила чинність. Таким чином, вимоги позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 27.04.2023 по 30.11.2023 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Дослідивши надані позивачем розрахунки (а.с. 35-37), суд встановив, що останні виконані шляхом нарахування санкцій (3% річних, інфляційних втрат та пені) на загальну кінцеву суму заборгованості за весь період, без урахування щомісячного накопичення боргу та фактичних дат виникнення прострочення по кожному окремому платежу.

Більше того, у зв`язку з встановленням судом періодів, у які нарахування вказаних сум було законодавчо заборонено (зокрема з 24.02.2022 по 26.04.2023), наданий позивачем розрахунок є неактуальним та не відповідає вимогам закону.

Суд зазначає, що за відсутності розгорнутого щомісячного розрахунку нарахування основної суми боргу (сальдової відомості), суд позбавлений можливості здійснити точний перерахунок позовних вимог у межах дозволених законом періодів, а самостійне визначення судом вихідних даних для такого розрахунку виходить за межі повноважень суду та порушує принцип змагальності сторін.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів (розрахунків), які б дозволили суду виокремити суми санкцій за дозволені законом періоди, у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.03.2020 по 30.11.2023 (пункт 1 позову) слід відмовити повністю у зв`язку з їх недоведеністю та некоректністю розрахунку.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат за період з 28.08.2024 по 30.09.2025, суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок також побудований на принципі нарахування санкцій на сукупну суму заборгованості з першого дня періоду, без урахування щомісячного нарахування послуг. Оскільки судом встановлено, що борг у розмірі 6785,32 грн накопичувався поступово, нарахування на нього штрафних санкцій як на єдину сталу суму з 28.08.2024 є неправомірним. За відсутності розшифровки помісячного виникнення боргу, суд позбавлений можливості виокремити коректні суми нарахувань, а тому відмовляє у цій частині вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При вирішенні спору суд керувався засадами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства. Обов`язок доказування розміру заборгованості та коректності нарахування штрафних санкцій покладено законом на позивача. Проте, як встановлено судом, надані КП «Жилсервіс-5» розрахунки пені, інфляційних втрат та 3% річних не лише суперечать встановленим державою періодам мораторію (карантинним та воєнним), а й ґрунтуються на хибній методології нарахування санкцій на загальну суму боргу без урахування помісячного графіка його виникнення.

Відсутність у матеріалах справи помісячної розшифровки нарахування основного боргу унеможливлює здійснення судом власного точного перерахунку у межах правомірних періодів. Оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а суд не може перебирати на себе процесуальні функції позивача щодо збирання вихідних даних для розрахунку, вимоги про стягнення санкцій за статтею 625 ЦК України та пені за обома пунктами позову підлягають відхиленню як недоведені.

Водночас вимоги щодо стягнення основного боргу (тіла заборгованості) за період з 01.03.2020 по 30.11.2023 (солідарно) та за період з 28.08.2024 по 30.09.2025 (індивідуально з ОСОБА_1 ) є законними, обґрунтованими та підтвердженими належними доказами щодо факту надання послуг та статусу відповідачів як споживачів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума сплаченого позивачем судового збору становить 2422,40 грн. Враховуючи, що ухвалою суду від 17.02.2026 про закриття провадження в частині вимог до ОСОБА_3 на останнього вже покладено обов`язок з відшкодування 1/3 частини судового збору (807,47 грн), залишок судового збору в розмірі 1614,93 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частинах (по 807,46 грн та 807,47 грн відповідно).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1,5, 67, 68 ЖК України, ст.ст.11,509,526,530,610,611,612,623ЦК України,ст.ст.2,13,263,264,265,280-283ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства «ЖИЛСЕРВІС-5» Дніпровської міської ради () заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01 березня 2020 року по 30 листопада 2023 року у сумі 18 684 (вісімнадцять тисяч шістсот вісімдесят чотири) гривні 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «ЖИЛСЕРВІС-5» Дніпровської міської ради () заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 28 серпня 2024 року по 30 вересня 2025 року у сумі 6 785 (шість тисяч сімсот вісімдесят п`ять) гривень 32 копійки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «ЖИЛСЕРВІС-5» Дніпровської міської ради () судовий збір у розмірі 807,46 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «ЖИЛСЕРВІС-5» Дніпровської міської ради () судовий збір у розмірі 807,47 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Гаркуша