Справа № 645/3755/25
Провадження № 2-з/645/2/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Лисенко О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Лехкар Оксана Василівна, про забезпечення позову в цивільній справі №645/3755/25 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Лехкар Оксана Василівна, до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна,

в с т а н о в и в :

12.06.2025 до Немишлянського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Лехкар Оксана Василівна, до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна, у якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 94361,00 грн. (дев`яносто чотири тисячі триста шістдесят одну гривню) компенсації вартості 1/2 частки легкового автомобіля Volkswagen Golf 2002 р.в., VIN НОМЕР_3 , колір сірий хетчбек, державний номер НОМЕР_4 .

Ухвалою судді від 16.06.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 24.06.2025 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді від 30.06.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача адвоката Лехкар Оксани Василівни про забезпечення позову шляхом накладення арешту на легковий автомобіль Volkswagen Golf 2002 р.в., VIN НОМЕР_3 , колір сірий хетчбек, державний номер НОМЕР_4 , який зареєстрований 28 жовтня 2023 року за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвалою суду від 11.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 від 31.07.2025 про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 від 09.10.2025 про зупинення провадження у справі.

21.01.2026 представником позивача адвокатом Лехкар О.В. подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій представник просить суд накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі 94361,00 гривень, які перебувають на рахунках (вкладах), електронних гаманцях чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей або будуть виявлені в процесі примусового виконання ухвали суду.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що предметом позову у вказаній справі є стягнення грошової компенсації на належну частку у спільній разом з відповідачем власності на автомобіль, який був придбаний у шлюбі. Тож платоспроможність відповідача має важливе значення з огляду на його здатність виконати рішення суду у разі задоволення позову, тому застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках відповідача безпосередньо пов`язано із предметом позову. Така платоспроможність відповідача безперечно буде відрізнятися в даний момент і момент виконання рішення суду, який може відбутися через тривалий проміжок часу, особливо з огляду на вже втретє заявлене клопотання про зупинення провадження по справі. Адже у разі зупинення провадження по справі, вирішення спору по суті і відповідно виконання рішення суду буде відкладено на тривалий час і фактично вже відбудеться, коли відповідач втратить статус військовослужбовця, який перебуває у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, а отже на нього вже не буде поширюватися спеціальне законодавство щодо грошового забезпечення військовослужбовців, зокрема Постанова КМУ № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Вказаною постановою передбачено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Наразі доходи відповідача є достатніми для виконання рішення суду, тому накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову не накладе на відповідача суттєвих обтяжень, у той же час дозволить забезпечити виконання рішення суду у майбутньому у разі задоволення позову.

Таким чином накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни позову дозволить уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду. Вважає, що з огляду на обставини справи такі ризики існують об`єктивно, а тому застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 6, 7, 11 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За таких обставин, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі №381/4019/18 зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Суд звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в розмірі 94 361,00 гривень, які перебувають на рахунках (вкладах), електронних гаманцях чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, позивач повинен, по - перше, обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Джеймс та інші проти Сполученого королівства») положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге- стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

У заяві щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених представником заявника, не встановлено реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Суд також зазначає, що доводи представника заявника про необхідність накладення арешту на грошові кошти відповідача для уникнення потенційної можливості невиконання рішення суду, а саме, що у разі зупинення провадження по справі, вирішення спору по суті і виконання рішення суду буде відкладено на тривалий час і фактично вже відбудеться, коли відповідач втратить статус військовослужбовця, який перебуває у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, а отже на нього вже не буде поширюватися спеціальне законодавство щодо грошового забезпечення військовослужбовців, не свідчать про наявність підстав для вжиття запропонованих заходів забезпечення позову, оскільки такі мотиви, зважаючи на відсутність їх документального підтвердження, носять умовний, гіпотетичний характер.

Отже, обраний захід є непропорційним і таким, що порушує баланс інтересів сторін. Забезпечення позову в такий спосіб порушуватиме принцип правової визначеності, а втручання у право позивача на користування та розпорядження власними грошовими коштами не може вважатися ні необхідним, ні пропорційним легітимній меті.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявником не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може дійсно істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд,

ухвалив

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Лехкар Оксана Василівна, про забезпечення позову в цивільній справі №645/3755/25 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Лехкар Оксана Василівна, до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 22.01.2026.

Суддя О.О. Лисенко