Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/84/26
Провадження № 2/494/263/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 року. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., розглянувши матеріали справи №494/84/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2026 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказана справа передана для розгляду судді Римар І.А.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у зв`язку з надмірним навантаженням справами, яке виходить за межі фізичної можливості розгляду кожної справи у розумні строки, оскільки у Березівському районному суді Одеської області наразі працює 2 (два) судді (за штатом 4 (чотири)), та які є водночас слідчими суддями на території колишнього Миколаївського, частини Лиманського та Березівського районів; постійним тривалим відключенням електроенергії у Березівському районному суді Одеської області та повітряними тривогами на території Одеської області, враховуючи, що з 05.01.2026 року всі справи розподіляються лише судді Римарю І.А. (Суддя Панчишин А.Ю. перебуває у відпустці в січні 2026 року), а тому суд позбавлений можливості проводити розгляд справи в розумні строки визначені ЦПК України.

Позивач звернулась саме до Березівського районного суду Одеської області, оскільки зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд вивчивши матеріали справи, доходить до наступного висновку:

Параграфом 3 глави 2 ЦПК України визначено територіальну юрисдикцію (підсудність) та регламентовано правила подання позову до суду у відповідності до підсудності.

Виходячи з поняття підсудність у цивільному судочинстві як розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ, підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Згідно з положень ЦПК України існує загальна підсудність за місцезнаходженням відповідача (ст.27 ЦПК України) та альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК України).

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається на особу, яка зверталася за виконавчим написом.

Частиною 12 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Разом з тим, положеннями ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі №263/14171/19.

З доданої до позовної заяви постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.09.2021 року встановлено, що місцем виконання виконавчого напису є виконавчий округ Одеської області за місцем проживання боржника АДРЕСА_2 .

Позивач звернулась саме до Березівського районного суду Одеської області, оскільки зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, суд враховує, що відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020, яка набрала законної сили 19.07.2020, у Одеській області утворено Березівський район (з адміністративним центром у місті Березівка) та відповідним складом, а саме: територій Андрієво-Іванівської сільської, Березівської міської, Великобуялицької сільської, Знам`янської сільської, Іванівської селищної, Коноплянської сільської, Курісовської сільської, Миколаївської селищної, Новокальчевської сільської, Петровірівської сільської, Раухівської селищної, Розквітівської сільської, Старомаяківської сільської, Стрюківської сільської, Чогодарівської сільської, Ширяївської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, до утворення вказаного нового Березівського району Одеської області с. Андрієво-Іванівка та с. Чернове входило до території колишнього Миколаївського району Одеської області та справи відносились за територіальною юрисдикцією до Миколаївського районного суду Одеської області.

Згідно з п.3-1 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

На даний час, закону України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів, Верховною Радою України не ухвалено.

Так, до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020, с. Андрієво-Іванівка та с.Чернове не належало до Березівського району Одеської області, натомість належало до Миколаївського району Одеської області.

Суд відмічає, що встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати провадження щодо конкретної справи. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом. Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

До того ж, у відповідності до ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

За правилами ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, дана справа повинна бути направлена до відповідного суду, який продовжує здійснювати свої повноваження в межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності вищевказаною постановою, а саме: Миколаївського районного суду Одеської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27,28,31,353-355 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу №494/84/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передати до Миколаївського районного суду Одеської області (Одеська область, смт Миколаївка, вул. Центральна 3, індекс 67000).

Передати справу на розгляд іншого суду на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя І.А. Римар