Номер провадження 2/756/931/26
14 січня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Шролик І.С.
секретаря судового засідання - Лисенко Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування,
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2025 року позивач ПрАТ «СК «Уніка» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму виплаченого страхового відшкодування, в розмірі 167451,25 грн.
В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що 29 січня 2024 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_2 укладений договір добровільного страхування транспортного засобу ВМW, державний номерний знак НОМЕР_1 .
01 квітня 2024 року в місті Києві за участі автомобіля «ВМW», державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля «Hyunddai», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода. Під час якої автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 07 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 01 квітня 2024 року.
На замовлення ПрАТ «СК «Уніка» складено звіт про оцінку вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу «ВМW», державний номерний знак НОМЕР_1 вартість якого становить 375897,00 грн. На підставі заяви потерпілого позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 327451,25 грн .
На дату ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована АТ «СК «АРКС», яке здійснило виплату страхового платежу в межах ліміту відповідальності 160000,00 грн на рахунок ПрАТ «СК «Уніка».
Позивач зазначає, що невідшкодованим залишилося виплачене страхове відшкодування в сумі 167451,25 грн., яке підлягає стягненню із відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди.
Рух справи
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 серпня 2025 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 серпня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження. Справу призначено до розгляду на 08 жовтня 2025 року.
Відповідач ОСОБА_1 позовну заявуз додатками отримав 08 жовтня 2025 року.
Розгляд справи відкладено на 03 листопада 2025 року.
Через перебування головуючого судді у відпустці, розгляд справи відкладено на 14 листопада 2025 року.
14 листопада 2025 року представник відповідача - адвокат Бойко А.М подав заяву про ознайомлення із матеріалами справи. Розгляд справи відкладено до 14 січня 2026 року.
14 січня 2026 року сторони та їх представники в судове засідання не з`явились.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи до суду не з`явились, відзив не надходив.
15 січня 2026 року до суду надійшла заява від представника відповідача про відкладення розгляд справи, долучено скріншот зі системи Helsi, який є нечитабельним про створення висновку про непрацездатність.
Зважаючи, що справа перебуває на розгляді в суді з серпня 2025 року, в передбачений строк процесуальний строк відповідач відзив не подав, неодноразово до суду не з`явився.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.
В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності належно сповіщеного відповідача.
Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 29 січня 2024 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_2 укладений договір добровільного страхування наземного транспорту КАСКО №027052/4056/0000160, за умовами якого застраховано майновий інтерес страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням ОСОБА_2 транспортним засобом ВМW, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 07 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 01 квітня 2024 року в місті Києві за участі автомобіля «ВМW», державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля «Hyunddai», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
На замовлення ПрАТ «СК «Уніка» ПП «Д.С.К груп» складено звіт про оцінку №0136/04 від 30 квітня 2024 року вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу «ВМW», державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно якого, вартість відновлюваного ремонту становить 375897,00 грн.
На дату ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Hyunddai», державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована АТ «СК «АРКС», яке здійснила виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності 160000,00 грн на рахунок ПрАТ «СК «Уніка».
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, вина відповідача ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.
Як вбачається з матеріалів справи, страхувальник звернувся до ПрАТ «СК«Уніка» зі заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування.
Відповідно до Акту огляду транспортного засобу, звіту про оцінку від 30 квітня 2024 року, , рахунку офіційного дилера ТОВ «АВТ Баварія Київ» від 01 квітня 2024 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику внаслідок пошкодження автомобіля склала 327451,25 грн (а.с.12-14).
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до п. 3 ст. 30 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку.
Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
За змістом статті 979 ЦК України і статті 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором.
Приписи статті 29 та пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачають, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно зі статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
На підставі досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність ПрАТ «СК«Уніка» заявлених позовних вимог до ОСОБА_1 , а саме щодо стягнення частини виплаченого страхового відшкодування в розмірі 167451,25 грн, що становить різницю між виплаченим страховим відшкодуванням по договору майнового страхування та виплаченим страховим відшкодуванням АТ «СК «АРКС».
При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду із позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 3028,00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України).
Суд зауважує що, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Ні відповідач, ні його представник клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не заявляли.
Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, тривалості судового розгляду, складності справи та необхідних процесуальних дій, які вчинені адвокатським об`єднанням позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 82, 979, 988, 990, 1167, 1187, 1194 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга позивачем подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Сторони справи:
Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).
Повний текст судового рішення складений 20 січня 2026 року.
Суддя І.С. Шролик