1Справа № 335/552/26 2-з/335/5/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого - судді Гашук К.В., розглянувши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів до пред`явлення позову до ОСОБА_2 , треті особи державний виконавець Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного мідрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник Олена Геннадіївна про визнання за боржником права власності на успадковане майно та звернення на нього стягнення,

В С Т А Н О В И В:

19.01.2026 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подачі позову, в якій вона просила витребувати у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник Олени Геннадіївни нотаріальну довідку про склад успадкованого майна та його місце розташування, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , 1949 року народження, уродженця с. Розівка (рос. Розовка) Розівського району Запорізької області (РНОКПП НОМЕР_1 ), номер у спадковому реєстрі 63039152, посвідчений 24 вересня 2018 року, бланк - серії ННК 078024, номер в реєстрі нотаріальних дій - 737.

В обґрунтування заяви зазначено, що у державного виконавця Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Данилейка Д.Д. перебуває виконавче провадження ВП НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 1-142/09, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 13.04.2010 на виконання вироку від 23.12.2009, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 188 714,00 грн.

Станом на 01.11.2025 залишок боргу у цьому виконавчому провадженні становить 173 952,13 грн. Фактично судове рішення не виконується, та державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_2 в органах податкової служби, Пенсійного Фонду України не зареєстрований, відкритих банківських рахунків не має, майна, за рахунок реалізації якого можливо здійснити відшкодування спричиненої шкоди, не має.

У ході здійснення виконавчих дій заявнику стало відомо, що боржник за виконавчим провадженням - ОСОБА_2 мав батька, ОСОБА_3 , 1949 року народження, який помер, внаслідок чого відкрилась спадщина.

Зі змісту Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 83275963 від 17.11.2025 встановлено, що після померлого ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 71190539, номер у нотаріуса 54/2023. Місцем заведення спадкової справи є приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник Олена Геннадіївна. Також, зі змісту Інформаційної довідки, вбачається, що померлий залишив заповіт - номер у спадковому реєстрі 63039152, посвідчений 24 вересня 2018 року, бланк серії ННК 078024, номер в реєстрі нотаріальних дій - 737.

Інформація про видані свідоцтва відсутня.

З відповіді приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник Олени Геннадіївни від 16.12.2025 № 431/02-14, яка надана на ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя, за даними наявними у спадковій справі № 54/2023, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , станом на 16.12.2025, спадкоємець ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. 24.09.2018, зареєстрований в реєстрі № 737. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на теперішній час не видані.

На даний час у заявника виникла необхідність у з`ясуванні питання про склад спадкового майна для забезпечення прав ОСОБА_1 на присуджене судом відшкодування, у тому числі за рахунок майна, яке належить ОСОБА_2 , і право власності на яке він не зареєстрував з метою укриття від примусової реалізації.

Реалізація таких прав полягатиме у визнанні за боржником права власності на успадковане майно та звернення на нього стягнення.

Заявник не є суб`єктом, який може звернутись до приватного нотаріуса, на зберіганні якого перебуває спадкова справа, оскільки вона не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 . Неможливість обумовлена тим, що такі обмеження встановлені порядком доступу до нотаріальної таємниці, та зобов`язання нотаріуса і її помічника зберігати нотаріальну таємницю.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 має намір подати до суду позов про визнання за боржником права власності на успадковане майно та звернення на нього стягнення, у неї виникла необхідність в отриманні інформації про склад успадкованого майна та його місце розташування.

Вирішуючи питання про прийняття вказаної заяви про забезпечення доказів до розгляду, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

У системному зв`язку з положеннями ч. 1 ст. 116 ЦПК України щодо мети вжиття такого процесуального заходу це означає, що у заяві про забезпечення доказів має бути чітко зазначено про існування обставин, що дають підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Однак, у заяві ОСОБА_1 посилання на такі обставини відсутні. Зокрема, у заяві не зазначено, внаслідок яких обставин можна припустити, що у разі невжиття заходів забезпечення доказів шляхом їх витребування відповідна інформація, що зберігається у спадковій справі, може бути втрачена або її збирання та подання стане згодом неможливим або утрудненим.

Натомість, заява ОСОБА_1 обґрунтована фактично посиланням лише на те, що вона не є спадкоємцем після померлого ОСОБА_3 , а тому позбавлена можливості отримати інформацію, яка містить нотаріальну таємницю, в силу встановлених законом обмежень, у зв`язку з чим самостійно зібрати і подати до суду відповідні докази вона не має можливості.

Однак такі обставини виходять за межі легітимної мети, для досягнення якої законодавцем запроваджений інститут забезпечення доказів у цивільному процесі, а є підставою лише для подання клопотання про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України.

При цьому, не можна ототожнювати витребування доказів, як спосіб їх забезпечення, і витребування доказів як окремий процесуальний інститут у цивільному судочинстві.

Зокрема, заявник не позбавлена права звернутись до суду з відповідним позовом, і в межах судового розгляду відповідної цивільної справи звернутись до суду з клопотанням про витребування доказів в порядку, передбаченому ст. 84 ЦПК України, і після отримання відповідної інформації подати заяву про зміну предмета позову.

Слід звернути уваги, що витребування судом без достатніх правових підстав інформації, про яку йде мова у заяві про забезпечення доказів, буде свідчити про втручання суду у нотаріальну таємницю, доступ до якої обмежено.

Таким чином, оскільки заява ОСОБА_1 не містить відомостей, які повинні бути зазначені у ній в силу вимог п. 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, то вона не відповідає вимогам процесуального закону.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 117 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

У своїй заяві заявник звертає увагу на те, що дане клопотання про витребування доказів подане в порядку ст. 84 ЦПК України, щодо доказів які вона не може отримати самостійно. Між тим, саме частиною першої цією статті передбачено строки і порядок подання клопотання про витребування доказів, а саме разом із разом з поданням позовної заяви, а не до подання позовної заяви.

Більш того, на думку суду, у даному випадку сам державний виконавець в рамках примусового виконання судового рішення вправі отримати від приватного нотаріуса інформацію про склад спадкового майна, що передбачено ст. 8 Закону України «Про нотаріат», та здійснити належні заходи для примусового виконання рішення суду, звернення стягнення на майно, право власності на яке не зареєстровано за боржником.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 116-117, 259-261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до пред`явлення позову до ОСОБА_2 , треті особи державний виконавець Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного мідрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник Олена Геннадіївна про визнання за боржником права власності на успадковане майно та звернення на нього стягнення, - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання, але може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя К.В. Гашук