Номер провадження2-др/205/74/25
У Х В А Л А

15 січня 2026 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.

за участю секретаря судового засідання Михайленко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Ігнатова Євгена Євгеновича про стягнення понесених судових витрат у справі № 205/14310/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАС АКТИВ» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Ігнатов Євген Євгенович 29.12.2025 року звернувся до суду із заявою про стягнення понесених судових витрат. З урахуванням вирішення справи на користь Рижик С.А. представник заявника просить стягнути з ТОВ «АТЛАС АКТИВ» витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень на користь Рижик С.А. В обґрунтування заяви зазначає, що ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 18.12.2025 року у справі №205/14310/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАС АКТИВ» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого опалення залишено без розгляду. Вищезазначену ухвалу адвокат Ігнатов Є.Є. отримав 24.12.2025 року через систему «Електронний суд». З урахуванням наведеного просить суд вирішити питання розподілу судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлені своєчасно та належним чином.

Представник позивача ТОВ «АТЛАС АКТИВ» Кондратюк С. надав до суду заяву про розгляд справи без участі.

Згідно ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому суд розглянув заяву про ухвалення додаткового рішення без їх участі.

Судом встановлено, що Новокодацьким районним судом міста Дніпра ухвалою від 18.12.2025 року вищезазначений позов залишено без розгляду.

Відповідно до ч.ч.5,6 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до відзиву на позовну заяву адвокат Ігнатов Є.Є. зазначав щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, яку відповідач ОСОБА_1 очікує понести у зв`язку з розглядом справи, на оплату професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 10 000,00 гривень.

При постановленні ухвали про залишення позову без розгляду судом не вирішено питання про судові витрати, які відповідач Рижик С.А. понесла при розгляді справи і які складаються із витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, правничу допомогу відповідачу ОСОБА_1 в зазначеній цивільній справі на підставі договору про надання правничої допомоги надавав адвокат Ігнатов Є.Є., що підтверджується копіями: договору про надання правничої допомоги від 15.09.2025; додаткової угоди №1 до договору, в якій зазначено, що вартість послуг (гонорару) адвокату становить 5 000,00 гривень; акту приймання-передачі послуг за договором про надання правничої допомоги від 15.09.2025; ордеру про надання правничої допомоги серія АР №1256917 від 08.08.2025 року.

У Додатковій угоді №1 від 15.09.2025 року до договору про надання правничої допомоги від 15.09.2025 відповідач та представник відповідача визначили, що клієнт зобов`язаний сплатити адвокату вартість послуг впродовж 30-ти календарних днів з дня постановлення рішення судом першої інстанції по справі за вказаним позовом.

Згідно п.1 Додаткової угоди №1 від 15.09.2025 року вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правничої допомоги становить 5 000,00 гривень, в яку входить формування правової позиції клієнта у справі, складання відзиву на позовну заяву та інших необхідних процесуальних заяв, наради з клієнтом, участь у судових засіданнях.

Частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Докази сплати гонорару адвоката та «гонорару успіху» за досягнення позитивного результату, не надано.

Судом також враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання ОСОБА_1 послуг адвоката щодо надання правової допомоги в цій справі.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18.

Також слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18. Велика Палата Верховного у справі №904/4507/18 виснувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц), і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.

Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог представника відповідача щодо стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правову допомогу та стягує з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень, які є співмірними з обсягом і змістом наданих послуг.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 142, п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Ігнатова Євгена Євгеновича стягнення понесених судових витрат № 205/14310/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАС АКТИВ» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАС АКТИВ», на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,витрати понесені у зв`язку з отриманням правової допомогиу розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О.Костромітіна

.