Справа № 375/74/26
Провадження № 2-з/375/7/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Банах-Кокус О.В. за участю секретаря судового засідання Потапенко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області заяву адвоката Горьової Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особи: Рокитнянська державна нотаріальна контора, про забезпечення доказів до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 , адвокат Горьова Ю.В.,.О. звернулась до Рокитнянського районного суду Київської області із заявою про забезпечення доказів до пред`явлення позову, в якій заявник просить суд:

витребувати в Київського обласного державного нотаріального архіву ухвалу б/н від 29 вересня 1998 року, Народний суд смт. Рокитне, на підставі якої було накладено та зареєстровано арешт на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та інші матеріали справи, що стосуються накладення вищевказаного арешту.

В обґрунтування клопотання про забезпечення доказів представник заявника зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу реєстровий № 1757, від 27.08.1985 року, посвідченого державним нотаріусом Рокитнянської державної нотаріальної контори (реєстровий № 1586, книга № 11) Скоробагатько В.Д

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна наявний арешт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Арешт було накладено на підставі ухвали б/н від 29.09.1998 року Народний суд смт. Рокитне та зареєстровано реєстратором: Рокитнянська районна державна нотаріальна контора 12.07.2004 року за № 60746. При цьому, власником нерухомого майна за даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно значиться ОСОБА_1 .

Представник заявника звернулася із запитом до Рокитнянського районного суду Київської області про надання належним чином засвідченої копії ухвали б/н, 29.09.1998, Народний суд, смт. Рокитне, на підставі якої накладено арешт на домоволодіння, яке належить ОСОБА_1 , розташованому в АДРЕСА_1 . Було отримано відповідь вих. № 01-09/23/25 від 09.10.2025 р. у якій зазначено, що в архіві суду за 1998 рік стосовно ОСОБА_1 будь які матеріали справ відсутні.

Для отримання інформації щодо арешту, ОСОБА_1 звернувся до Рокитнянської державної нотаріальної контори та отримав відповідь № 406/01-16 від 21.10.2025 року про те, що Рокитнянська нотаріальна контора надає йому належним чином завірену копію повідомлення Рокитнянського районного суду Київської області від 29 вересня 1998 року за вихідним номером № 853, щодо накладення арешту на домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване 29 вересня 1998 року, вхідний № 76, яке належало ОСОБА_1 . Справи Рокитнянської районної державної нотаріальної контори за 1998 рік передані в Київський обласний державний нотаріальний архів, арешт є архівним записом.

В зв`язку з чим, представник заявника звернулась до Київського обласного державного нотаріального архіву із запитом надати копію ухвали суду б/н, 29.09.1998, Народний суд, смт. Рокитне на підставі якої було здійснено реєстрацію арешту на домоволодіння, яке належить ОСОБА_1 розташованому в АДРЕСА_1 . Київський обласний державний нотаріальний архів надав відповідь від 26.12.2025 р. № 2004/01-17, якою відмовив у наданні вищевказаної ухвали суду спираючись на нотаріальну таємницю.

Згідно із частиною 3 статті 118 ЦПК України заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Суд перевіривши заяву представника заявника та додані до неї документи приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 3, 4 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу (частина 4 статті 84 ЦПК України).

Так, згідно з частиною 1 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно частини 2 статті 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (частина 3 статті 116 ЦПК України).

Згідно із частиною 4 статті 116 ЦПК України забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Особа, яка подає позовну заяву, вправі очікувати від суду застосування вказаних норм процесуального законодавства, які надають їй право звернення з позовом з можливістю подальшого вирішення процесуальних питань щодо визначення предмета доказування, надання та витребування доказів в установленому порядку.

Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення процесуального закону, яке б гарантувало особі право на судовий захист, зокрема звернення з позовною заявою до суду відповідно до приписів частини 1 статті 4 ЦПК, оскільки держава не вправі обмежувати права особи, не маючи на меті захист суспільних інтересів.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19) викладено наступну правову позицію: «Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України). Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Разом з цим, згідно зі статтею 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом».

Таку ж правову позицію щодо вирішення судами питання про забезпечення доказів висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові 11.03.2020 року у справі №9901/608/19, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №9901/845/18.

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Згідно з пунктами 4-6 частини 1 статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази.

Вирішуючи дану заяву, суд зауважує, що у даному випадку ОСОБА_1 як особа, яка може набути статусу позивача, позбавлений можливості самостійно отримати вказані докази та інформацію, про витребування яких просить суд його представник, що позбавляє заявника об`єктивної можливості звернутися до суду з відповідним позовом для захисту своїх прав та інтересів, оскільки ОСОБА_1 не має можливості визначити суб`єктний склад відповідачів, до яких буде пред`явлено позов.

Крім того, Київський обласний державний нотаріальний архів надав відповідь від 26.12.2025 р. № 2004/01-17, якою відмовив у наданні вищевказаної ухвали суду спираючись на нотаріальну таємницю.

Згідно з частинами 1, 7 статті 8 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо. Довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії.

Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів представника заявника про витребування ухвали суду б/н від 29 вересня 1998 року, однак підстав для витребування всіх інших матеріалі справи, щодо накладення арешту, судом не встановлено за недоведеністю необхідності її витребування.

Згідно частин 5-7, 11 статті 118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви. У разі задоволення заяви суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії, що необхідно вчинити для його забезпечення. Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи. Ухвала про забезпечення доказів (крім забезпечення доказів шляхом допиту свідків, призначення експертизи, огляду доказів) є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до частини 5 статті 116 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження, суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження. Якщо ухвала про забезпечення доказів на момент її скасування була виконана повністю або частково - отримані судом докази (показання свідків, висновки експертів тощо) не можуть бути використані в іншій справі.

Керуючись статтями 76, 116-118, 258-261, 353, 354, 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Горьової Юлії Володимирівни, подану в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви - задовольнити частково.

Витребувати у Київському обласному державному нотаріальному архіві (08205, м. Ірпінь, вул. Северинівська, буд. 34) завірену належним чином копію ухвали суду б/н, 29.09.1998, Народний суд, смт. Рокитне на підставі якої було накладено та зареєстровано арешт на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Завірену належним чином копію ухвали суду б/н, 29.09.1998, Народний суд, смт. Рокитне на підставі якої було накладено та зареєстровано арешт на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виконання цієї ухвали, надати до Рокитнянського районного суду Київської області в дводенний строк з дня отримання ухвали.

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Олена БАНАХ-КОКУС