Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження2/711/503/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Петренка О.В.,

за участю секретаря судових засідань Дмитренка О.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2025 року ТОВ «Споживчий центр», через підсистему «Електронний суд», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 015,37 грн та судові витрати (вхідний №49024, а.с.1-6).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 24.10.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) №24.10.2023-100000406, відповідно до умов якого ОСОБА_1 як позичальнику надано кредит у розмірі 12000 грн строком на 140 днів.

Також, відповідно до умов кредитного договору №24.10.2023-100000406 від 24.10.2023, позичальнику надається кредит на наступних умовах: 1) дата надання/видачі кредиту - 24/10/2023; 2) сума кредиту: 12000 грн 00 коп; 3) строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання; 4) дата повернення (виплати) кредиту - 11.03.2024; 5) період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (надалі "черговий період"); 6) продовження строку, на який надається кредит, не передбачене. У позичальника та кредитодавця відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту; 7) процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; 8) проценти розраховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді; 9) комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі "Комісія") 15% від суми кредиту та дорівнює 1800 грн 00 коп. Розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту.

Відповідно до умов кредитного договору від 24.10.2023 та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем, ОСОБА_1 24.10.2023 отримав кредитні кошти у розмірі 12000 грн. Отже, позивач підсумовує, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином і в повному обсязі.

У свою чергу відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 28 015,37 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12000 грн, 15120,15 грн заборгованість за процентами, та 895,22 грн заборгованість за комісією пов`язаної з наданням кредиту.

Також позивач у позові зазначає про те, що позичальником здійснено часткову сплату заборгованості за кредитним договором, а саме: 2584,78 грн (06.11.2023).

Щодо механізму укладення кредитного договору, то позивач у позові зазначає, що відповідачем як позичальником 24.10.2023 електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 12000 грн, а отже, позивач констатує, що відповідачем як позичальником акцептовано умови кредитного договору. У цьому контексті позивач звертає увагу суду, що позичальником ОСОБА_1 , під час укладення кредитного договору №24.10.2023-100000406, пройдено ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку.

З огляду на викладене ТОВ «Споживчий центр» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №24.10.2023-100000406 від 24.10.2023 у розмірі 28 015,37 грн, а також судові витрати.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 11 год 30 хв 08 січня 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.34-35).

29 грудня 2025 року відповідачем ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд», подано відзив на позовну заяву, у прохальній частині якого відповідач просить суд зменшити розмір процентів, штрафів та інших санкцій або відмовити у їх стягненні; у разі задоволення позову обмежити суму стягнення розміром фактично отриманого тіла кредиту, за умови його належного доказування позивачем; врахувати стан здоров`я та матеріальний стан відповідача під час вирішення справи (вхідний №52806, а.с.41).

Відзив на позовну заяву обгрунтований тим, що відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору з ТОВ «Споживчий центр» та отримання кредитних коштів проте точний розмір тіла кредиту йому наразі невідомий, оскільки копії позовної заяви з додатками він фактично не отримував та не мав можливості ознайомитися з повним та обґрунтованим розрахунком заборгованості.

Також у відзиві відповідач зазначає, що нараховані позивачем проценти, штрафи та інші платежі є явно завищеними, непропорційними можливому розміру основного боргу та такими, що порушують принципи розумності, справедливості та добросовісності. У зв`язку з цим, відповідач констатує, що фактично заборгованість була збільшена у декілька разів порівняно з можливим тілом кредиту, що свідчить про зловживання правом з боку позивача.

З огляду на викладене, відповідач просить застосувати положення статті 551 ЦК України, ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» та правові позиції Верховного Суду, зменшивши розмір неустойки.

Крім того відповідач у відзиві зазначає про те, що, починаючи з 2019 року, він неодноразово звертався за психіатричною та психоневрологічною допомогою до фахівців як Черкаського обласного психоневрологічного диспансеру, так і приватних медичних закладів, де йому призначалося медикаментозне лікування. Після 2022 року, на фоні тривалих стресових факторів, психічний стан відповідача суттєво погіршився, що призвело до стаціонарного лікування в Черкаській обласній психіатричній лікарні.

На теперішній час відповідач продовжує лікування, приймає медикаменти, призначені лікарями, витрати на які фактично складають усі наявні у нього кошти. Він не має постійного доходу, не володіє рухомим або нерухомим майном, заощадження відсутні. Проживає разом з матір`ю, яка отримує мінімальну пенсію; банківські рахунки перебувають під арештом.

Разом із відзивом на позовну заяву відповідач подав клопотання про зменшення/не стягнення судових витрат, яке обгрунтовує складним матеріальним становищем (відсутність доходів і майна, арешт банківських рахунків, витрати на лікування, проживання з матір`ю-пенсіонеркою). У зв`язку з цим, просить суд не стягувати з нього судові витрати або зменшити їх розмір (вхідний №52867/25, а.с.43).

05 січня 2026 року позивач ТОВ «Споживчий центр» направило до суду відповідь на відзив, у прохальній частині якої просить суд позовні вимоги задовольнити (вхідний №460/26, а.с.54-56).

Заперечення проти відзиву на позов позивач обгрунтовує тим, що п. 5 ст. 8 Закону України Про споживче кредитування передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Також, Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 розділ IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17 згідно якого: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

У зв`язку з цим, позивач звертає увагу суду на те, що денна процентна ставка, передбачена кредитним договором є законною, оскільки кредитний договір №24.10.2023- 100000406 був укладений 24.10.2023.

Щодо комісії, то позивач зазначає про те, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу. З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат.

Також у відповіді на відзив позивач зазначає, що комісія за обслуговування пов`язана з наданням ряду перелічених послуг, а саме: 1) організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та у відділеннях, 2) забезпечення надання можливості робити платежі онлайн у відділеннях, 3) забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і у відділеннях, 4) забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, 5) консультаційні послуги, 6) інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. Безоплатність надання цих послуг законодавством не встановлена. Договором застережено, що до складу даної комісії не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства.

Підсумовуючи викладене позивач в означеній заяві по суті справи зазначає про те, що відповідач як позичальник, своїм підписом у договорі підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Тому за відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача.

Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.01.2026 розгляд справи відкладений до 09 год 00 хв 19.01.2026 (а.с.60).

Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету як безпосередньо позивача, так і його представника Кузьменка М.В., що були отримані цими учасниками справи 10.01.2026 (а.с.63 зворот, 64 зворот). Водночас представник позивача Кузьменко М.В., у прохальній частині позовної заяви від 02.12.2025, виявив волю на розгляд означеної справи без участі представника позивача та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.6 зворот).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в межах розміру заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту). У іншій частині позовні вимоги просив суд залишити без задоволення з підстав, що викладені у мотивувальній частині відзиву на позовну заяву. Додатково повідомив, що відсотки за кредитом є завищеними за тією умови, що строк кредитування є незначним. Водночас відповідач не заперечує того факту, що кредит він оформляв у ТОВ «Споживчий центр», однак суму не пам`ятає. З метою погашення кредитів, що були ним оформлені, продав усе майно, однак погасити усі кредити коштів не вистачило. Наразі змоги сплатити борг за кредитом відповідач не немає, оскільки його стан здоров`я та відсутність постійного доходу унеможливлюють це зробити.

19 січня 2026 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 08 год 20 хв 22 січня 2026 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, а також процесуальну позицію відповідача, висловлену під час вступного слова, а також у відзиві на позов, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2023 року ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р668 підписав Пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферта) (далі Пропозиція, а.с.22 зворот - 25).

Відповідно до п.2.1 Пропозиції, електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно п.2.2 Пропозиції, електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: 2.2.1) дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на веб-сайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на веб-сайті кредитодавця; 2.2.2) заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; 2.2.3) відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.

Відповідно до п.3.1 Пропозиції, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.

Згідно п.3.3 Пропозиції, кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту кредитна лінія; строк, на який надається кредит - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; дата повернення (виплати) кредиту - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.

Відповідно до п.4.1 Пропозиції, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-62ХХ-ХХХХ-4975.

Згідно п.4.4 Пропозиції, сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання коштів позичальнику включно до дати їх фактичного повернення. У разі дострокового повного повернення кредиту позичальник у день цього повернення сплачує проценти за період фактичного користування кредитом. У разі дострокового часткового повернення кредиту у день повернення позичальник сплачує проценти за період фактичного користування всією сумою кредиту, а на залишок суми кредиту нараховуються проценти у загальному порядку, передбаченому договором. При достроковому погашенні кредиту комісія, пов`язана з наданням кредиту (або її несплачена частина) повинна бути сплачена позичальником у день дострокового погашення кредиту.

Відповідно до п.7.6 Пропозиції, у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором, кредитодавець залишає за собою право нарахування неустойки, розмір якої встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Максимальний розмір неустойки встановлюється законом.

Згідно п.9.1 Пропозиції, у разі несплати кредиту та/або процентів у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів до позичальника може бути застосована неустойка, згідно п.7.7 кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, відповідно до ст.625 ЦК України, на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у п.3.3 кредитного договору.

Відповідно до п.10.1 Пропозиції, цей договір набирає чинності з дати отримання кредитодацем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовом ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. Цей договір діє протягом одного року.

Також, у судовому засіданні 19.01.2026 суд безпосередньо дослідив Заявку (а.с.21). У вказаній заявці зазначено, що кредитодавцем є ТОВ «Споживчий центр», позичальником ОСОБА_1 , реквізити належного позивальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами: НОМЕР_1 . Відповідно до умов кредитного договору №24.10.2023-100000406 від 24 жовтня 2023 року позичальнику надається кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту 24/10/2023; 2. Сума кредиту 12000 гривень 00 копійок; 3. Строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання; 4. Дата повернення (виплати) кредиту 11.03.2024; 5. Період користування кредитом - кожні 14 днів з дня надання кредиту (надалі «черговий період»); 6. Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене. У позичальника та кредитодавця відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту; 7. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; 8 Проценти розраховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді; 9. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 1800 грн 00 коп. Розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту; 10. Графік платежів: проценти, розраховані вищевказаним способом за черговий період, сплачуються не пізніше останнього дня чергового періоду; кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти; 11. Протягом строку дії договору тарифи та комісії за фінансовою послугою залишаються незмінними. Кредитодавець не надає супровідних послуг; 13. Розмір процентів відповідно до ст.625 ЦК України становить 365% річних.

Крім того, під час укладення вищевказаного кредитного договору, відповідачем ОСОБА_1 24 жовтня 2023 року підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р668 Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), а також паспорт споживчого кредиту (а.с.19-20, 21 зворот - 22).

Відповідно до квитанції № від 24.10.2023 суд встановив, що 24.10.2023 о 08 год 45 хв на картку № НОМЕР_2 було перераховано 12000 грн, призначення платежу: видача за договором кредиту №24.10.2023-100000406 (а.с.18).

Із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №24.10.2023-100000406 від 24.10.2023 суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за означеним кредитним договором в сумі 28 015,37 грн, з яких: 12000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 15 120,15 грн заборгованість за процентами, та 895,22 грн заборгованість за комісією з надання кредиту (а.с.8).

Із відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (відповідь на запит у електронному вигляді) від 29.12.2025, за період з січня 2022 року до листопада 2025 року, відповідач ОСОБА_1 мав доходи у виді додаткового блага та інші доходи на загальну суму 1 179,92 грн (а.с.44-45).

Також у судовому засіданні було досліджено результати проходження відповідачем військово-лікарської комісії від 07.03.2025, згідно яких встановлено, що відповідач на підставі ст.18б, 23в графи ІІ Розкладу хвороб, Таблиці додаткових вимог придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, навчальних центрах та медичних підрозділах (а.с.46).

Із копії виписного епікризу медичної картки стаціонарного хворого №357 суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 у період часу з 24.01.2025 до 21.02.2025 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради (а.с.47).

Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675).

Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1,2 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частинами 1,2 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, із досліджених безпосередньо в судовому засіданні Пропозиції ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферта) від 24.10.2023, Заявки №24.10.2023-100000406 від 24.10.2023, Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) №24.10.2023-100000406 від 24.10.2023, що в сукупності складають кредитний договір №24.10.2023-100000406 від 24.10.2023 (далі Кредитний договір), суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано такий кредит, строк та умови його надання, що свідчить про вияв волі відповідача для укладення такого договору на відповідних умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме: Р668.

Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у кредит від ТОВ «Споживчий центр» грошових коштів у сумі 12000 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов означеного кредитного договору у строки, передбачені цим правочином.

Водночас матеріалами справи підтверджується той факт, що сума кредиту, яка була обумовлена між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 і відображена у п.2 Заявки від 24.10.2023 та п.2 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) №24.10.2023-100000406 від 24.10.2023, була отримана відповідачем шляхом перерахування на його картковий рахунок № НОМЕР_1 .

Також у відзиві на позов відповідач беззастережно визнав той юридичний факт, що кредитні кошти згідно Кредитного договору він отримував (стр.1 відзиву, а.с.41).

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту за Кредитним договором кредитодавцю ТОВ «Споживчий центр», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 12000 грн в рахунок погашення тіла кредиту підлягає задоволенню.

Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 15 120,15 грн, то суд зазначає наступне.

Зі змісту п.1,2,3,4,5,7 Заявки №24.10.2023-100000406 від 24.10.2023 та п. 1,2,3,4,5,7 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №24.10.2023-100000406 від 24.10.2023 суд встановив, що: 1) дата надання/видачі кредиту 24/10/2023; 2) сума кредиту 12000 гривень 00 копійок; 3) строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання; 4) дата повернення (виплати) кредиту 11.03.2024; 5) період користування кредитом - кожні 14 днів з дня надання кредиту; 7) процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру боргу за нарахованими та несплаченими процентами за користування відповідачем кредитом, керуючись ст.627 ЦПК України, а також умовами Кредитного договору, встановив, що їх розмір визначений правильно.

Суд, проаналізувавши п.2,3,4 та 7 Заявки №24.10.2023-10000406 від 24.10.2023 та п.2,3,4 та7 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) №24.10.2023-100000406 від 24.10.2023, дійшов висновку, що його сторони обумовили те, що позичальник ОСОБА_1 протягом всього строку кредитування, тобто з 24.10.2023 до 11.03.2024, мав би сплачувати кредитодавцю відсотки за користування кредитом щодня у розмірі 1% від суми кредиту.

Таким чином, розмір відсотків є наступним: за період з 24.10.2023 до 11.03.2024 включно 16800 грн: 12000 грн х 0,01 = 120 грн (розмір відсотків за 1 день користування кредитом); 120 грн х 140 днів (кількість днів між 24.10.2023 та 11.03.2024) = 16800 грн;

Водночас, позивач у мотивувальній частині позовної заяви зазначив про те, що позичальник 06.11.2023 сплатив у рахунок погашення боргу за Кредитним договором 2584,78 грн (арк.5 позовної заяви, а.с.3).

З аналізу змісту позовних вимог, а також умов Кредитного договору суд зробив висновок, що сплачені позичальником грошові кошти були розподілені кредитодавцем наступним чином: 904,78 грн у рахунок погашення комісії за надання кредиту, та 1680 грн у рахунок погашення відсотків за користування сумою кредиту. Означений висновок суду грунтується на тому, що розмір комісії за надання кредиту згідно умов Кредитного договору між сторонами обумовлений в сумі 1800 грн, а розмір боргу за комісією кредитодавцем визначений в сумі 895,22 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр», отримавши від позичальника грошові кошти в сумі 2584,78 грн, частково погасило суму комісії за надання кредиту, тобто 904,78 грн (1800 грн 904,78 грн = 895,22 грн), а решту зарахувало на погашення відсотків за користування кредитом, тобто 1680 грн, оскільки основна сума боргу лишилася незмінною і становить 12000 грн.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за відсотками складає 15 120 грн (16800 грн (розмір відсотків, що підлягали сплаті позичальником згідно умов Кредитного договору) 1680 грн (розмір відсотків, що сплачені позичальником кредитодавцю у листопаді 2023 року)).

Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 15120,15 грн в рахунок заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за період кредитування (з урахуванням сплачених відповідачем грошових коштів у рахунок погашення заборгованості за відсотками, що мало місце у листопаді 2023 року, в сумі 1680 грн) є частково обгрунтованою і вмотивованою, а відповідно такою, що підлягає до задоволення частково в сумі 15 120 грн.

Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості за Кредитним договором, зокрема, з призми розміру сплачених ним коштів у рахунок як погашення тіла кредиту, так і відсотків, що вплинуло б на розмір заборгованості, зокрема, за відсотками.

Суд відхиляє обгрунтування відповідача проти позовної вимоги позивача в частині розміру відсотків з призми необхідності застосування до спірних правовідносин положень ст. 551 ЦК України та ст.18 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки означеними нормами матеріального права регулюються відносини, предметом яких є неустойка, а також відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит.

Водночас, суд звертає увагу учасників справи, що норми Закону України «Про споживче кредитування» (зокрема, ч.3 ст.21 означеного нормативно-правового акту) обмежено право кредитодавця нараховувати лише суму неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит і лише у випадку, якщо розмір кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, що, станом на жовтень 2023 року, складала 6700 грн. Водночас означеним законом не передбачено підстав для зменшення розміру відсотків за користування позичальником кредитними коштами, а також і максимальної їх межі у відношенні до розміру кредиту.

Також суд дійшов висновку про помилковість тверджень відповідача щодо відмови у стягненні розміру відсотків за користування кредитом з призми незадовільного стану здоров`я відповідача, арештованих банківських рахунків, відсутності рухомого та нерухомого майна, а також постійного доходу, оскільки означені обставини не обумовлені сторонами у Кредитному договорі як такі, що є підставою для або зменшення розміру відсотків, або їх не нарахування в цілому. У цьому контексті суд звертає увагу відповідача, що означені цим учасником справи обгрунтування щодо зменшення та/або відмови у стягненні розміру відсотків, також не обумовлені ані положеннями ЦК України, ані Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заперечення відповідача проти позовної вимоги про стягнення розміру відсотків не грунтуються ані на умовах Кредитного договору, ані на положеннях як ЦК України, так і Закону України «Про споживче кредитування», а тому розмір відсотків позивачем нарахований відповідачу у відповідності до умов Кредитного договору, який відповідач уклав без будь-яких застережень шляхом підписання цього правочину одноразовим ідентифікатором Р668, а також здійснивши його часткове виконання.

Що стосується позовної вимоги про стягнення заборгованості зі сплати комісії в розмірі 895,22 грн, то суд зазначає про таке.

Пунктом 9 Заявки №24.10.2023-100000406 від 24.10.2023 та п.9 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) №24.10.2023-100000406 від 24.10.2023 сторони Кредитного договору обумовили, що комісія пов`язана з наданням кредиту, становить 15% від суми кредиту та дорівнює 1800 гривень 00 копійок. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значення. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту.

Водночас п.3.1 Пропозиції передбачено, що позичальник ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти та комісію.

Отже, підписанням Кредитного договору без будь-яких застережень відповідач підтвердив, що він обізнаний та погодився з усіма умовами такого договору.

Зміст зобов`язання в наведеному Кредитному договорі, в контексті сплати комісії, пов`язаної з наданням кредиту, викладено досить зрозуміло, оскільки системний аналіз договору, наданого позивачем графіку платежів, дає підстави для висновку про те, що справжня воля сторін Кредитного договору зводилась до отримання коштів, які позичальник зобов`язаний повернути зі сплатою процентів за кредитним договором та комісією, в розмірі та умовах погоджених сторонами.

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановивши зазначені обставини у справі, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі укладений Кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти та комісію.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з умовами Кредитного договору щодо розміру комісії; наявні відомості про те, що саме ОСОБА_1 погодився з умовами з приводу комісії; позивачем доведені обставини, які давали можливість суду переконатись в тому, з приводу яких відносин був укладений Кредитний договір, та хто ознайомлений з викладеними в ньому умовами.

Отже, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування позивачем комісії в розмірі 1800 грн.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що сума несплаченої відповідачем комісії за Кредитним договором складає 895,22 грн (з урахуванням сплачених відповідачем грошових коштів у рахунок погашення заборгованості за комісією за надання кредиту, що мало місце у листопаді 2023 року, в сумі 904,78 грн).

Крім того, відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів сплати ним позивачу комісії в розмірі 895,22 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 895,22 грн в рахунок заборгованості зі сплати комісії пов`язаної з наданням кредиту, підлягає задоволенню.

Водночас суд не здійснює аналіз тверджень відповідача, які викладені у відзиві, щодо необхідності зменшення розміру неустойки з підстав того, що позивачем не заявлено до стягнення з відповідача ані пені, ані штрафу.

Що стосується прохання позивача, викладеного у п.2 прохальної частини позовної заяви від 02.12.2025, про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на сплату судового збору, то суд зазначає про таке.

Із досліджених судом матеріалів позовної заяви вбачається, що витрати позивача на сплату судового збору складають 2422,40 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8), що підтверджується платіжною інструкцією №СЦ00056985 від 26.11.2025 (а.с.31).

Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №24.10.2023-100000406 від 24.10.2023 обгрунтованими і задовольнив їх на суму 28 015,22 грн (12000 грн заборгованості за тілом кредиту, 15120 грн заборгованість за відсотками, та 895,22 грн за комісією), що складає 99,999% від ціни позову (28015,22 грн / 28015,37 грн), тому із відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422,38 грн, тобто 99,999% від розміру сплаченого позивачем судового збору (2422,40 х 0,99999).

Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Що стосується клопотання відповідача про зменшення/не стягнення судових витрат від 29.12.2025 (а.с.43), то суд зазначає про таке.

Частиною 1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як встановлено судом, судові витрати позивача складаються лише з витрат на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн.

Частинами 1, 3 ст.136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

З аналізу означеної норми процесуального права суд дійшов висновку про те, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може лише розстрочити або відстрочити сплату судового збору, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Водночас суд, враховуючи майновий стан сторони, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Частиною 3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Отже, суд, враховуючи майновий стан сторони може лише відстрочити або розстрочити сплату стороною судового збору, але не довше, аніж до ухвалення судового рішення. Процесуальний закон унеможливлює суд зменшити або звільнити сторону, враховуючи її майновий стан, від сплати судового збору, що підлягає розподілу за результатами розгляду справи.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з цим, клопотання відповідача про зменшення/не стягнення судових витрат задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в розмірі 28 015,22 грн, з яких: 12000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 15 120 грн сума заборгованості за відсотками, 895,22 грн заборгованості зі сплати комісії. Крім того з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,38 грн - судового збору, що визначений пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 527, 530, 549, 550, 599, 610, 626-628, 634, 638, 1046, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 136, 141, 244, 263, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №24.10.2023-100000406 від 24 жовтня 2023 року в розмірі 28 015 (двадцять вісім тисяч п`ятнадцять) гривень 22 (двадцять дві) копійки, з яких: 12000 (дванадцять тисяч) гривень - заборгованість за тілом кредиту, 15 120 (п`ятнадцять тисяч сто двадцять) гривень сума заборгованості за процентами, та 895 (вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 22 (двадцять дві) копійки сума заборгованість за комісією пов`язаної з наданням кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 38 (тридцять вісім) копійок.

У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне заочне рішення складене 22 січня 2026 року.

Сторони у справі:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПУО: 37356833, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: О. В. Петренко