У Х В А Л А

Іменем України

20.01.2026 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі головуючого судді Чорного І.Я., з участю секретаря судового засідання Блистіва Ю.І., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів», Приватного підприємства «Міжнародні фінансові ініціативи» про стягнення коштів та пені,

в с т а н о в и в:

у провадженні суду перебуває цивільна справа № 465/5778/25 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів», Приватного підприємства «Міжнародні фінансові ініціативи» про стягнення коштів та пені.

Ухвалою суду від 09.07.2025 у даній справі призначено підготовче судове засідання на 04.08.2025, у приміщенні Франківського районного суду м. Львова за адресою: м. Львів, вул. Ген. Чупринки, буд. 69.

Ухвалою суду від 03.09.2025 у даній справі залучено співвідповідача Приватне підприємство «Міжнародні фінансові ініціативи», розгляд справи відкладено на 14.10.2025.

Ухвалою суду від 04.11.2025 у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 02.12.2025.

Підготовче судові засідання у справі неодноразово відкладалась, зокрема, за заявами представника позивача - адвоката Качмара І.О. від 13.10.2025, від 01.12.2025.

19 січня 2026 в судове засідання не з`явився, втретє подав клопотання про відкладення розгляду справи з причин його зайнятості в іншому судовому процесі.

Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства, відповідно до положень ст.2 ЦПК України, є розумність строків розгляду справи судом.

У відповідності до ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтись в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року зазначено, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах. Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У постанові КЦС ВС від 10.01.2024 у справі № 760/8817/21 вказано, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

У постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17 визначено, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Верховний Суд наголошує, що цивільний процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в цивільному судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Суд зауважує, що дії представника позивача щодо подання клопотання про відкладення розгляду справи та його неявка у судові засідання, свідчать про зловживання ним процесуальними правами та безпідставне затягування провадження у справі.

За приписами ч.4 ст.44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

За результатами аналізу зазначених норм процесуального права Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2024 року у справі № 335/837/22 зробила висновок, що, дотримуючись принципів цивільного судочинства, основним з яких є неприпустимість зловживання процесуальними правами, суд, установивши, що подані учасником судового процесу скарга, заява або клопотання є очевидно безпідставними, що вочевидь може переслідувати такі цілі, як введення суду в оману, затягування розгляду справи чи створення перешкод опонентам у справі, зобов`язаний вживати заходи, спрямовані на запобігання зловживанням учасниками судового процесу своїми процесуальними правами шляхом залишення без розгляду або повернення таких скарг, заяв чи клопотань.

Велика Палата Верховного Суду також наголосила на тому, що саме з метою виконання такого завдання сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Якщо сторона здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей, вона виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від таких дій. І саме на це спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами. Ці заходи передбачені у частинах четвертій і п`ятій статті 44, частині першій статті 143, пункті 5 частини першої статті 144, статті 148 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне попередити позивача та його представника про недопустимість зловживання своїми процесуальними правами, а також наголосити, що у випадку повторної неявки сторони позивача, позов буде залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст.128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Відповідно до ч.2 ст.223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справив судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Водночас, з урахуванням особливостей даної цивільної справи, строку її розгляду, відсутність у засіданні представника позивача повторно, задля повного та всебічного дослідження усіх обставин, що мають значення для вирішення справи та враховуючи неодноразової неявки представника позивача у судові і засідання, суд вважає доцільним визнати обов`язковою явку в судове засідання представника позивача для дачі особистих пояснень по справі.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 43, 44, 121, 128, 223, 240, 258, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив:

попередити представника позивача про неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Визнати обов`язкову явку в судове засідання представника позивача у цивільній справі № 465/5778/25 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів», Приватного підприємства «Міжнародні фінансові ініціативи» про стягнення коштів та пені.

Відкласти судове засідання у справі на 23.02.2026 о 10:30 год., про що повідомити сторін.

Роз`яснити сторонам, що учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Роз`яснити також позивачу та його представнику, що у разі неявки сторони позивача в підготовче засідання без поважних причин, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Копію ухвали суду направити представнику позивача для відома та виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Я. Чорний