СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19516/25

пр. № 2/759/1878/26

19 січня 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Чугай В.М., представника позивача - Литвиненко Ю.А., представника відповідачів - адвоката Лавренової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТ» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року Київська міська рада звернулась до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТ» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.12.2022 року Київська міська рада ухвалила рішення № 4145/4186 «Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку на АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 ».

Згідно з вказаним рішенням вирішено передати ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за умови виконання пункту 3 цього рішення, в оренду 5 років земельну ділянку площею 0,0629 га (кадастровий номер :75:222:0002) для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку (код виду цільового призначення - 03.10) на АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно (право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав нерухоме майно 26 листопада 2015 року, 24 жовтня 2018 року та 18 серпня 2020 номери записів про право власності: 12246338, 28585218, 37839354).

На підставі цього рішення між Київською міською радою та ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки № 2325.

Згідно з інформаційною довідкою від 26.08.2025 № 440995198 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договір оренди земельної ділянки зареєстровано 30.11.2022 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, орендодавець за яким: Київська міська рада, орендарі - ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не може бути визнане як її самовільне використання, однак, не надає права на її безоплатне використання.

Також позивач вказує, що на спірній земельній ділянці розташована нежитлова будівля, літ. «Б», загальною площею 2,2 кв. м, яка належить громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частках 1/2 кожному, право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.08.2020, номер відомостей про речове право: 37839384 та 37839354; комплекс торгівельно-складського та розважального призначення літ. «Б» загальною площею 2665,8 кв. м, який належить громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частках 1/2 кожному, право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.10.2018, номер запису про право власності: 28585218 та 28585224; майновий комплекс під комплекс торгівельно-складського та розважального призначення загальною площею 3852,7 кв. м, який належить ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.11.2015 року, номер відомостей про речове право: 12246338.

Відповідачі не є власниками або постійними землекористувачами земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата.

Оскільки земельна ділянка сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України 17.12.2020 року, позивач вважає, що доцільно стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності саме з 17.12.2020 року до 29.11.2022 року, тобто до моменту реєстрації права оренди на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У зв`язку із зазначеним позивач просить суд стягнути з відповідачів на свою користь безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,0629 га, кадастровий номер :75:222:0002, місце розташування - АДРЕСА_2 за період з 17.12.2020 року по 19.11.2022 року солідарно в рівних частинах у сумі 174 101, 88 грн.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

22.09.2025 року на адресу суду надійшли аналогічні за змістом відзиви на позовну заяву від відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в яких відповідачі заперечили щодо заявлених Київською міською радою позовних вимог.

Відповідачі вказують, що означення земельної ділянки як об`єкта цивільних прав пов`язане з подвійною реєстрацією: 1) реєстрацією земельної ділянки в Державному земельному кадастрі; 2) державною реєстрацією прав на неї як на об`єкт нерухомого майна, оскільки згідно з статтями 125, 202 ЗКУ та статтею 182 ЦКУ право на нерухоме майно, до якого належать земельні ділянки, підлягає обов`язковій державній реєстрації. Наданий позивачем розрахунок безпідставно збережених коштів є необґрунтованими, оскільки у матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують розмір нормативно грошової оцінки за 2020 рік та 2021 рік, а наявний витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку Земельної ділянки лише за 2022 рік.

Вказали, що позивач просить стягнути з них безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за ставкою 5%. Однак, відповідно до п. 5.3 рішення Київської міської ради «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» №242/5629 від 23.06.2011 року ставка земельного податку за земельні ділянки нормативно грошову оцінку яких проведено (крім земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир багатоквартирного будинку), які використовуються юридичними і фізичними особами (крім підприємств державної та комунальної власності), в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

За період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Крім того, п.7 рішення Київської міської ради «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» №242/5629 від 23.06.2011 року зі змінами установлено, що з 01 березня 2022 року по 31 травня 2022 року ставку земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, у розмірі 0 відсотка від їх нормативної грошової оцінки землі.

Зазначили, що позивач, як власник Земельної ділянки, вимагає від відповідачів, як фактичних користувачів, сплатити безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою. На думку позивача відповідачі без достатньої правової підстави за рахунок позивача, як власника цієї земельної ділянки, фактично зберігають у себе кошти, які мали заплатити позивачу за користування нею. Однак, враховуючи положення пп. 69.14 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ, за період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на територіях активних бойових та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб. Відповідно, у позивача не має підстав стверджувати, що він розраховував та недоотримав доходи у вигляді орендної плати за період з 01.01.2022 р. по 29.11.2022 р.

Вказали, що позивач подав позов до громадянина України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та громадянина України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріелті Кепітал Інвестментс» () визначив, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог. Відповідачі вважають, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріелті Кепітал Інвестментс» () має бути третім співвідповідачем по справі, а не третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог.

29 вересня 2025 року на адресу суду надійшла відповідь Київської міської ради на відзиви відповідачів.

Київська міська рада вказала, що з урахуванням положення Конституції України, ЗК України і пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №5245-VI, Київська міська рада є власником земельної ділянки з кадастровим номером :75:222:0002, оскільки ця ділянка розташована в межах міста Києва, а відсутність державної реєстрації речового права не впливає на обставини виникнення права комунальної власності на неї.

Правовий висновок щодо належності земельних ділянок в межах міста відповідній міській раді навіть за відсутності державної реєстрації права власності на земельну ділянку, сформовано у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05 серпня 2022 року у справі №922/2060/20 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати. Зокрема, у вказаній постанові Верховний суд зазначив таке: «Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду вважає, що правом власності на спірну земельну ділянку, розташовану в межах відповідного населеного пункту, Міськрада наділена в силу закону, зокрема з уведенням 01.01.2002 у дію нового ЗК України. При цьому за змістом пунктів 1, 3, 7, 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 5245-VI державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності об`єктивно не можна було здійснити раніше, ніж із часу розмежування земель державної та комунальної власності, тобто до 01.01.2013. Подібну за змістом правову позицію Верховний Суд виклав у постанові від 12.05.2020 у справі № 911/488/18. Водночас відсутність державної реєстрації речового права на спірну земельну ділянку після 01.01.2013 не впливає на обставини виникнення та наявність права комунальної власності на відповідну земельну ділянку. Наведене повністю спростовує твердження скаржника про те, що право комунальної власності на конкретну земельну ділянку в межах населеного пункту виникає з моменту державної реєстрації цього речового права».

Позивач вказав, що у матеріалах позовної заяви міститься витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 04.10.2022 № 4261/86-22, згідно з яким вартість земельної ділянки з кадастровим номером :75:222:0002 на 2022 рік становить 1 873 395,29 грн. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється у відповідності до Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 2021 № 1147 (далі - Методика) та Закону України «Про оцінку земель».

Витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок оформляється і видається автоматично в електронній формі з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Надання відомостей з Державного земельного кадастру, у тому числі у формі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, є адміністративними послугами, надання яких, відповідно до Закону України «Про адміністративні послуги», розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 травня 2014 року № 523-р «Деякі питання надання адміністративних послуг органів виконавчої влади через центри надання адміністративних послуг», та наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 25 грудня 2014 року № 435 «Про надання адміністративних послуг через центри надання адміністративних послуг» з 01.01.2015 року здійснюється виключно через центри надання адміністративних послуг, які утворені при місцевих державних адміністраціях та органах місцевого самоврядування. Для замовлення адміністративної послуги «Видача витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки» можливо скористатись онлайн сервісом Держгеокадастру (е.land.gov.ua/services), сформувавши заяву на зазначену адміністративну послугу.

Позивач зазначив, що вищезазначеними нормативно-правовими актами та програмним забезпеченням Державного земельного кадастру не передбачена можливість видачі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за минулі роки або станом на певну дату.

Таким чином, позивачем було здійснено розрахунок нормативно-грошової оцінки земель за 2020-2022 роки із застосуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель, застосування якого передбачено положеннями пункту 289.2 ст. 289 ПК України.

Вказав, що відповідачі невірно трактують позовні вимоги Київської міської ради, які у цій справі спрямовані не на стягнення орендної плати з відповідача, а спрямовані на стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою ділянку.

Ключовим є те, що визначити суму, яку відповідачі мають сплатити за період, охоплений позовом, інакше, ніж у розмірі орендної плати, законодавством не передбачено. Адже саме таку суму відповідачі мали б сплатити позивачеві, якби оформили право користування Земельною ділянкою з моменту набуття права власності на нерухоме майно, що на цій земельній ділянці знаходиться і такі кошти - це недоотримані її власником (Київською міською радою) доходи у виді орендної плати.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.11.2021 №НВ-021, земельна ділянка з кадастровим номером :75:222:0002 належить до земель з видом цільового призначення - 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку.

Ставка орендної плати визначається за період 17.12.2020-31.12.2020 - відповідно до Додатка 11 до рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2020 рік» від 12.12.2019 № 456/8029; 01.01.2021-31.12.2021 - відповідно до Додатка 11 до рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2021 рік» від 24.12.2020 № 24/24; 01.01.2022 - 29.11.2022 - відповідно до Додатка 11 до рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2022 рік» від 09.12.2021 № 3704/3745 та за умови, що приміщення нерухомого майна, розташованого в межах земельної ділянки, не передавались в оренду їх власником, де визначені розміри орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва (у відсотках від нормативної грошової оцінки). До земель з видом цільового призначення - 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку - 5%.

Щодо посилання відповідачів на пункт 5.3 Додатку 3 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» позивач зазначив, що вказаний пункт додатку 3 до рішення стосується земельних ділянок, які перебувають (перебували у попереднього власника) у власності чи постійному користуванні і щодо яких відповідно до положень податкового законодавства необхідно сплачувати його власником чи постійним користувачем земельний податок. Отже, пункт 5.3 Додатку 3 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 не може бути застосовано до спірних правовідносин.

Враховуючи вище викладене, Київська міська рада, з врахуванням положень законодавства, надала розрахунок суми, яка підлягає стягненню в межах даної позовної заяви з врахуванням всіх обставин, що мають значення для здійснення правильного обрахунку суми безпідставно збережених коштів за користування відповідачами Земельною ділянкою.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, вся територія міста Києва (код території UA0093317) включена до п. 2.11 підрозділу 2 «Території активних бойових дій» розділу І Переліку № 309 із зазначенням дати початку бойових дій 24.02.2022 року та дати завершення бойових дій 30.04.2022 року.

Щодо періоду, який має бути застосований до орендарів земельних ділянок, що розташовані у місті Києві, позивач наголосив на тому, що неодноразово висловлював свою позицію з цього питання Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2023 року у справі № 910/3733/23, від 06 лютого 2024 року у справі № 910/14086/22, від 23 квітня 2024 року у справі № 910/14473/22, де, зокрема суд зазначає про таке: колегія суддів ураховує, що Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності з 17.03.2002, пункт 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України доповнено підпунктом 69.14 такого змісту: «Тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди».

У всіх вищеперерахованих постановах Верховного Суду вказаний в підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» ПК України з врахуванням Переліку, пільговий період застосовувався виключно до суб`єктів господарювання, у яких на момент настання цього періоду був укладений та чинний договір оренди земельної ділянки.

Київська міська рада вважає, що до спірних правовідносин зі стягнення з відповідачів безпідставно збережених коштів за фактичне користування Земельними ділянками взагалі не можуть бути застосовані зазначені вище норми ПК України, оскільки чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності». Власником земельної ділянки, що є предметом спору в цій судовій справі, являється територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 922/2378/20 викладений висновок про застосування норм права, відповідно до якого: «49. З урахуванням системного аналізу змісту пункту 10.1.1. статті 10, підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14, статей 40, 41, пункту 265.1.3. статті 265 ПК України та встановлених судами фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені норми у подібних правовідносинах слід застосовувати таким чином: «Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) і постійні землекористувачі є платниками земельного податку, а орендарі земель державної та комунальної власності - орендної плати за такі земельні ділянки, однак особа, яка є фактичним користувачем земельної ділянки, не маючи права власності або постійного користування на неї і використовуючи її без укладення договору оренди землі, не підпадає під правове регулювання наведених норм ПК України».

У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права. Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Отже, власники і землекористувачі земельних ділянок сплачують плату за землю (в т.ч. земельний податок) з дня виникнення права власності, права постійного користування земельною ділянкою, тому, оскільки за відповідачем будь-яке право на спірну земельну ділянку не зареєстровано у встановленому законодавством порядку, у контролюючого органу в силу вимог пункту 287.1 ст. 287 ПК України відсутні обов`язки та, відповідно, повноваження на стягнення у судовому порядку податкових зобов`язань зі сплати земельного податку.

Київська міська рада вирішила застосувати 0 відсоток щодо орендної плати за земельні ділянки комунальної власності міської територіальної громади міста Києва при укладанні та внесенні змін до договорів оренди земельних ділянок згідно з додатком 11 до цього рішення у визначений період. Водночас, договір оренди Земельної ділянки між позивачем та відповідачем був укладений пізніше, а саме 30 грудня 2022 року, і тому не поширюється на правовідносини у даній справі, з чим погодився відповідач у відзиві на позовну заяву. Положення пункту 19.13 рішення Київської міської ради від 09.12.2021 № 3704/3745 (в редакції рішенням Київської міської ради від 13.09.2022 № 5449/5490) застосовується лише до орендарів земельних ділянок в розумінні земельного та податкового законодавства та не може бути застосоване до відповідачів.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань кінцевими бенефіціарними власниками юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС» складається з: ОСОБА_1 - відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу: 50; ОСОБА_2 - відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу: 50. Таким чином, з огляду на зазначене позивач визначив процесуальний статус Товариства з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС» як - третя особа.

На підставі викладеного позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

01 жовтня 2025 року від відповідачів надійшли аналогічні за змістом заперечення н відповідь на відзив, у яких останні виклали обставини ідентичні тим, що вказані у відзивах на позовну заяву.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у заявах по суті справи.

Представник відповідачів у судовому засідання заперечував щодо задоволення позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість та безпідставність.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, явку свого представника у судове засідання не забезпечила, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового слухання, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на викладене, суд визнав за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи, що не з`явились.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, заслухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 16.12.2022 року Київська міська рада ухвалила рішення № 4145/4186 Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку на АДРЕСА_5 .

Згідно з цим рішенням було вирішено передати ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за умови виконання пункту 3 цього рішення, в оренду 5 років земельну ділянку площею 0,0629 га (кадастровий номер :75:222:0002) для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку (код виду цільового призначення - 03.10) на АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно (право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав нерухоме майно 26 листопада 2015 року, 24 жовтня 2018 року та 18 серпня 2020 номери записів про право власності: 12246338, 28585218, 37839354).

На підставі цього рішення між Київською міською радою та ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір оренди Земельної ділянки від 30.11.202 року № 2325.

Згідно з інформаційною довідкою від 26.08.2025 року № 440995198 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договір оренди земельної ділянки зареєстровано 30.11.2022 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, орендодавець за яким Київська міська рада, орендарі - ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Відповідачі не сплачували орендну плату за користування зазначеною земельною ділянкою з моменту набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на Земельній ділянці до моменту реєстрації набуття оренди на Земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до Інформаційної довідки від 26.08.2025 року № 440995198 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради є власником земельної ділянки площею 0,0629 га з кадастровим номером :75:222:0002 по АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 11.11.2021 року, державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :75:222:0002 площею 0,0629 га, цільове призначення: 03.10 Для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , проведена 17.12.2020 року відділом у Чуднівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 23.10.2020 року.

Земельна ділянка забудована. Згідно з інформаційною довідкою від 26.08.2025 року №440996134 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на земельній ділянці, розташована нежитлова будівля, літ. «Б», загальною площею 2,2 кв. м, яка належить громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частках 1/2 кожному, право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.08.2020, номер відомостей про речове право: 37839384 та 37839354; комплекс торгівельно-складського та розважального призначення літ. «Б» загальною площею 2665,8 кв. м, який належить громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частках 1/2 кожному, право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.10.2018, номер запису про право власності: 28585218 та 28585224; майновий комплекс під комплекс торгівельно-складського та розважального призначення загальною площею 3852,7 кв. м, який належить ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС», право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.11.2015 року, номер відомостей про речове право: 12246338.

Положення Земельного кодексу України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду.

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 120 цього Кодексу (у редакції, чинній на час набуття відповідачем права власності на нежитлову будівлю, розташовану на спірній земельній ділянці) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 року у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давнього Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20 та у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 року у справі №922/2060/22.

Таким чином, положення глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 року у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 року у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 року у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 року у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 року у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 року у справі №922/652/18, від 21.05.2019 року у справі № 924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 року у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 року у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 року у справах № 22/207/15 і № 922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 року у справі № 922/2413/19.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна відповідачі, як власники такого майна, стали фактичним користувачами земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт , тому саме із цієї дати у них виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою (укласти відповідний договір та оформити речові права на земельну ділянку), а також обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій розташовано майно.

Правовий висновок щодо належності земельних ділянок в межах міста відповідній міській раді навіть за відсутності державної реєстрації права власності на земельну ділянку, сформовано у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05 серпня 2022 року у справі № 922/2060/20 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати. Зокрема, у вказаній постанові Верховний суд зазначив таке:«Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду вважає, що правом власності на спірну земельну ділянку, розташовану в межах відповідного населеного пункту, Міськрада наділена в силу закону, зокрема з уведенням 01.01.2002 у дію нового ЗК України. При цьому за змістом пунктів 1, 3, 7, 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 5245-VI державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності об`єктивно не можна було здійснити раніше, ніж із часу розмежування земель державної та комунальної власності, тобто до 01.01.2013. Подібну за змістом правову позицію Верховний Суд виклав у постанові від 12.05.2020 у справі № 911/488/18. Водночас відсутність державної реєстрації речового права на спірну земельну ділянку після 01.01.2013 не впливає на обставини виникнення та наявність права комунальної власності на відповідну земельну ділянку. Наведене повністю спростовує твердження скаржника про те, що право комунальної власності на конкретну земельну ділянку в межах населеного пункту виникає з моменту державної реєстрації цього речового права».

Відповідно до приписів статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Згідно з ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідачі не є власниками або постійними землекористувачами земельної ділянки, а тому не є суб`єктами плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (стаття 14.1.72 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (статті 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 284.1 ст. 284 Податкового кодексу України органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю, що сплачується на відповідній території.

Статтею 20 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про оцінку земель» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 04.10.2022 № 4261/86-22, вартість земельної ділянки з кадастровим номером :75:222:0002 на 2022 рік становить 1 873 395,29 грн.

Облік зареєстрованих земельних ділянок згідно з чинним законодавством України ведеться за допомогою програмно-апаратного комплексу Національна кадастрова система Державного земельного кадастру (далі - НКС ДЗК). Пошук земельних ділянок в НКС ДЗК здійснюється за кадастровим номером земельної ділянки, що являється ідентифікатором земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється у відповідності до Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 2021 № 1147 (далі - Методика) та Закону України «Про оцінку земель».

Витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок оформляється і видається автоматично в електронній формі з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Надання відомостей з Державного земельного кадастру, у тому числі у формі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, є адміністративними послугами, надання яких, відповідно до Закону України «Про адміністративні послуги», розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 травня 2014 року № 523-р «Деякі питання надання адміністративних послуг органів виконавчої влади через центри надання адміністративних послуг», та наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 25 грудня 2014 року № 435 «Про надання адміністративних послуг через центри надання адміністративних послуг» з 01.01.2015 року здійснюється виключно через центри надання адміністративних послуг, які утворені при місцевих державних адміністраціях та органах місцевого самоврядування.

Для замовлення адміністративної послуги «Видача витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки» можливо скористатись онлайн сервісом Держгеокадастру (е.land.gov.ua/services), сформувавши заяву на зазначену адміністративну послугу.

Вищезазначеними нормативно-правовими актами та програмним забезпеченням Державного земельного кадастру не передбачена можливість видачі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за минулі роки або станом на певну дату.

Таким чином, позивачем було здійснено розрахунок нормативно-грошової оцінки земель за 2020-2022 роки із застосуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель, застосування якого передбачено положеннями пункту 289.2 ст. 289 ПК України.

Згідно з пунктом 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Відповідно до інформації з офіційного сайту Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2020 рік становить 1,0; за 2021 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення).

Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № 4261/86-22 нормативна грошова оцінка Земельної ділянки визначалась з урахуванням вищезазначених положень законодавства та за 2022 рік становить 1 873 395,29 грн.; за 2021 рік становить 1 703 086,63 грн. (1 873 395,29/1,1); за 2020 рік становить 1 703 086,63 грн. (1 703 086,63/1,0).

Позовні вимоги у даній справі спрямовані не на стягнення орендної плати з відповідачів, а спрямовані на стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою.

Ключовим у даній справі є необхідність визначити суму, яку відповідачі мають сплатити за період, охоплений позовом, інакше, ніж у розмірі орендної плати, законодавством не передбачено. Адже саме таку суму відповідачі мали б сплатити позивачеві, якби оформили право користування Земельною ділянкою з моменту набуття права власності на нерухоме майно, що на цій земельній ділянці знаходиться і такі кошти - це недоотримані її власником (Київською міською радою) доходи у виді орендної плати.

У позовній заяві Київська міська рада надала розрахунок безпідставно збережених коштів за користування відповідачами земельної ділянки.

Ставка орендної плати визначається за період 17.12.2020 року - 31.12.2020 року відповідно до Додатку 11 до рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2020 рік» від 12.12.2019 №456/8029; 01.01.2021 - 31.12.2021 року - відповідно до Додатку 11 до рішення Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2021 рік» від 24.12.2020 №24/24; 01.01.2022 - 29.11.2022 року - відповідно до Додатку 11 до рішення Київської ясської ради «Про бюджет міста Києва на 2022 рік» від 09.12.2021 № 3704/3745 та за умови, що приміщення нерухомого майна, розташованого в межах земельної ділянки, не передавались в оренду їх власником, де визначені розміри орендної плати за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва (у відсотках від нормативної грошової оцінки). До земель з видом цільового призначення - 03.10 для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку - 5%.

Згідно з даними Головного управління ДПС у місті Києві (лист від 14.08.2025 № 23527/5/26-15-04-15-03) у відповідності до поданих декларацій ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС» по земельному податку до Правобережної ДПІ ГУ ДПС у м. Києві (Святошинський район) з 17.12.2020 по 30.11.2022 року - інформація відсутня.

Відповідно до даних інформаційно-комунікаційної системи контролюючого органу - громадянином ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_2 за запитуваний період з 17.12.2020 по 30.11.2022 за земельну ділянку 500000000:75:222:0002 по АДРЕСА_2 , до укладання договору оренди від 30.11.2022 № 2325, орендна плата з фізичних осіб (КБК 18010900) та/або земельний податок з фізичних осіб (КБК 11: J10700) - не сплачувалася, а нарахування податкових зобов`язань - не здійснювалось.

Згідно з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, кінцевими бенефіціарними власниками ТОВ «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТС» та прямий вирішальний вплив здійснюють громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відсоток частки статутного капіталу або відсоток голосу у кожного 50%.

Відповідно до розрахунку Київської міської ради загальна сума відшкодування розраховується таким чином: з 17.12.2020 по 31.12.2020 року: 1 703 086,63 * 5% / 366 * 15 днів = 3 489,93 грн.; з 01.01.2021 по 31.12.2021 року: 1 703 086,63 * 5% / 365 * 365 дні = 85 154,33 грн.; з 01.01.2022 по 29.11.2022 року: 1 873 395,29 * 5% / 365 * 333 дні = 85 457,62 грн., а разом: 3 489,93 + 85 154,33 + 85 457,62 = 174 101,88 грн., де зазначені: період (рік) розрахунку; нормативно-грошова оцінка Земельної ділянки за вказаний період; ставка орендної плати, яка підлягала застосуванню у відповідному періоді (році); кількість днів у відповідному році; кількість днів у відповідному періоді та сума сплати за відповідний період.

Враховуючи те, що Земельна ділянка сформована та є об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України 17.12.2020 року, дата реєстрації права оренди на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 29.11.2022 року, доцільно стягнути з відповідачів безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності з 17.12.2020 по 29.11.2022 року.

Щодо посилання відповідачів на пункт 5.3 Додатку 3 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві».

Вказаний пункт додатку 3 до рішення стосується земельних ділянок, які перебувають (перебували у попереднього власника) у власності чи постійному користуванні і щодо яких відповідно до положень податкового законодавства необхідно сплачувати його власником чи постійним користувачем земельний податок.

Отже, пункт 5.3 Додатку 3 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 не може бути застосовано до спірних правовідносин.

Враховуючи вище викладене, Київська міська рада надала розрахунок суми, яка підлягає стягненню в межах даної позовної заяви з врахуванням всіх обставин, що мають значення для здійснення правильного обрахунку суми безпідставно збережених коштів за користування відповідачами земельною ділянкою.

Щодо сплати плати за землю за період з 01 січня 2022 року по 29 листопада 2022 року та застосування у спірних правовідносинах положень підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України суд зазначає наступне.

Дійсно, відповідно до положень абзацу 1 підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України за період з 01.03.2022 по 31.12.2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної форми власності) за земельні ділянки, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, вся територія міста Києва (код території UA0093317) включена до п. 2.11 підрозділу 2 «Території активних бойових дій» розділу І Переліку № 309 із зазначенням дати початку бойових дій 24.02.2022 року та дати завершення бойових дій 30.04.2022 року.

Щодо періоду, який має бути застосований до орендарів земельних ділянок, що розташовані у м. Києві, неодноразово висловлював свою позицію Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2023 року у справі № 910/3733/23, від 06 лютого 2024 року у справі №° 910/14086/22, від 23 квітня 2024 року у справі № 910/14473/22, де, зокрема суд зазначає про таке: Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності з 17.03.2002 року, пункт 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України доповнено підпунктом 69.14 такого змісту: «Тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України».

В свою чергу, абзацами 1, 3, 4 підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України (в редакції, чинній з 06.05.2023) передбачено, що за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364, яка набрала чинності з 25.12.2022 (далі - постанова КМУ № 1364), установлено, що: перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій; до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій; у переліку визначаються дата початку та дата завершення бойових дій (дата виникнення та припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації.

На виконання постанови КМУ № 1364 Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказом від 22.12.2022 року № 309 (набрав чинності з 27.12.2022 року) затвердило Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - Перелік № 309), з первісної редакції підпункту 2.10 пункту 2 (Території активних бойових дій) розділу І (Території, на яких ведуться (велися) бойові дії) якого вбачається, що в період з 24.02.2022 по 30.04.2022 року вся територія міста Києва визначалася як територія активних бойових дій.

Однак, у всіх вищеперерахованих постановах Верховного Суду вказаний в підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» ПК України з врахуванням Переліку, пільговий період застосовувався виключно до суб`єктів господарювання, у яких на момент настання цього періоду був укладений та чинний договір оренди земельної ділянки.

Київська міська рада вважає, що до спірних правовідносин зі стягнення з відповідачів безпідставно збережених коштів за фактичне користування Земельними ділянками взагалі не можуть бути застосовані зазначені вище норми ПК України.

Чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності».

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України у вказаній редакції).

Власником земельної ділянки, що є предметом спору в цій судовій справі, являється територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради.

Вичерпний перелік юридичних осіб, які можуть бути постійними користувачами земель комунальної власності, визначений ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України. До них відносяться органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; релігійні організації України; заклади освіти незалежно від форми власності; співвласники багатоквартирного будинку та ін.

Решта землекористувачів можуть набути права користування землею на умовах оренди відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України.

Таким чином, відповідно до положень земельного та податкового законодавства відповідач не може бути платником земельного податку, а тому при розрахунку суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою було використано розмір орендної плати, яку відповідачі мали б сплатити за умови оформлення земельних правовідносин в установленому законом порядку.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 922/2378/20 викладений висновок про застосування норм права, відповідно до якого: «49. З урахуванням системного аналізу змісту пункту 10.1.1. статті 10, підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14, статей 40, 41, пункту 265.1.3. статті 265 ПК України та встановлених судами фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені норми у подібних правовідносинах слід застосовувати таким чином: «Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) і постійні землекористувачі є платниками земельного податку, а орендарі земель державної та комунальної власності - орендної плати за такі земельні ділянки, однак особа, яка є фактичним користувачем земельної ділянки, не маючи права власності або постійного користування на неї і використовуючи її без укладення договору оренди землі, не підпадає під правове регулювання наведених норм ПК України».

У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права. Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Отже, власники і землекористувачі земельних ділянок сплачують плату за землю (в т.ч. земельний податок) з дня виникнення права власності, права постійного користування земельною ділянкою, тому, оскільки за відповідачем будь-яке право на спірну земельну ділянку не зареєстровано у встановленому законодавством порядку, у контролюючого органу в силу вимог пункту 287.1 ст. 287 ПК України відсутні обов`язки та, відповідно, повноваження на стягнення у судовому порядку податкових зобов`язань зі сплати земельного податку.

Таким чином, власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) і постійні землекористувачі є платниками земельного податку, а орендарі земель державної та комунальної власності - орендної плати за такі земельні ділянки, однак особа, яка є фактичним користувачем земельної ділянки, не маючи права власності або постійного користування на неї і використовуючи її без укладення договору оренди землі, не підпадає під правове регулювання наведених норм ПК України.

Отже, Київська міська рада правомірно включила період з 01.01.2022 року по 29.11.2022 року до своїх розрахунків суми, яка підлягає стягненню в межах даної справи, адже відповідачі в цей період не являлись власниками, постійними користувачами або орендарями земельної ділянки.

При цьому, положення пункту 19.13 рішення Київської міської ради від 09.12.2021 року №3704/3745 (в редакції рішенням Київської міської ради від 13.09.2022 року № 5449/5490) застосовується лише до орендарів земельних ділянок в розумінні земельного та податкового законодавства та не може бути застосоване до відповідачів.

Таким чином, стороною відповідача не спростовано доводів позивача.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частин 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову повністю.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду із вказаним позовом позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Таким чином, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати у розмірі по 1 514,00 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТІ КЕПІТАЛ ІНВЕСТМЕНТ» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь Київської міської ради (код ЄДРПОУ; 22883141; місцезнаходження: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36) безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,0629 га, кадастровий номер :75:222:0002, місце розташування - АДРЕСА_2 за період з 17.12.2020 року по 19.11.2022 року солідарно в рівних частинах у сумі 174 101 (сто сімдесят чотири тисячі сто одна) гривня 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Київської міської ради (код ЄДРПОУ; 22883141; місцезнаходження: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь Київської міської ради (код ЄДРПОУ; 22883141; місцезнаходження: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.О. Горбенко