справа №732/1886/25
провадження № 2/732/97/26
УХВАЛА

21.01.2026 м. Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , про поділ спільного майна подружжя,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_2 та просила поділити спільно набуте за час шлюбу з відповідачем майно та витребувати з незаконного володіння відповідача ОСОБА_2 на її користь особисте майно, яке належить їй на праві власності.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2025, справу передано головуючому у справі судді Карпинській Н. М.

Ухвалою судді від 20.01.2026 задоволено самовідвід, оскільки у справу вступила на стороні позивачки ОСОБА_1 адвокат Марина Лиманська, яка діє в інтересах позивачки.

Справа передана у порядку повторного автоматизованого розподілу судді Бойко А. О.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено перелік підстав для відводу судді, а саме: суддя не може брати участі у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 1 ст. 39 ЦПК України визначено, що в разі наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Справа надійшла у провадження судді Бойко А. О. 20.01.2026.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006 у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду та бути відстороненими від прихильності або неприязні до однієї із сторін.

У свою чергу, у рішенні по справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 01.10.1982, заява № 8692/79, Європейський Суд з прав людини вказав (п.30): не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу. Вказаний висновок, що потім був підтриманий у наступних рішеннях Суду, зокрема, у справі «МакГоннелл проти Сполученого Королівства» (McGonnell v. theUnitedKingdom), заява № 28488/65, § 51, ECHR 2000, та Клейн та інші (KleynandOthers), започаткував розмежуванням критеріїв неупередженості (безсторонності).

Таким чином, судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумнів у його об`єктивності.

У преамбулі Бангалорських принципів поведінки суддів йдеться про те, що «компетентність, незалежність і неупередженість судових органів має велике значення у питанні захисту прав людини, оскільки здійснення всіх інших прав цілком залежить від належного здійснення правосуддя».

Рішенням Ради суддів України від 07.12.2017 № 75 роз`яснено норми Закону «Про судоустрій і статус суддів» щодо повноважень РСУ як єдиного компетентного органу з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності суддів, до якого мають звертатися судді у відповідних випадках.

Так, при вирішенні вищеокресленого питання, з урахуванням рекомендацій Ради суддів України щодо врегулювання і запобігання конфліктних ситуацій у діяльності судді, варто керуватися положеннями статті 26 Закону України «Про запобігання корупції», якими встановлено обмеження щодо осіб, визначених цим законом, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, до яких віднесені і судді. Одним із видів обмежень для таких осіб, в тому числі і суддів, є заборона протягом року з дня припинення відповідної діяльності представляти інтереси будь-якої особи у справах (у тому числі в тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган, підприємство, установа, організація, в якому (яких) вони працювали на момент припинення зазначеної діяльності (частина 1 статті 26). Застосовуючи вказане обмеження до судді, слід вказати, що судді, який вийшов у відставку, заборонено протягом року приймати участь у судових провадженнях у якості учасника справи при розгляді справ у суді, з якого був звільнений з посади. Вважається, що строк у один рік є достатнім для того, щоб приватний інтерес особи, яка раніше працювала суддею, втратив свою значущість і не впливає на об`єктивність та неупередженість судді, у провадженні якого знаходиться така справа.

Отже, ті обставини, що Лиманська М. В. (адвокат, яка надає правову допомогу позивачці у вказаній справі) до 13.02.2025 була головою Городнянського районного суду Чернігівської області, а головуюча суддя, якій передано у провадження цю справу, працювала у цей період суддею цього ж суду, безумовно можуть викликати сумнів у протилежної сторони (відповідача) в упередженості судді, що є порушенням п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів.

Підставою заявлення самовідводу є намір уникнути сумнівів у осіб, які приймають участь у справі, стороннього спостерігача у неупередженості судді.

З метою запобігання можливих безпідставних звинувачень у необ`єктивному розгляді справи, усунення у подальшому можливих сумнівів щодо неупередженості судді та з метою зняття напруженості у стосунках сторін з приводу думки про більш сприятливе становище позивачки під час розгляду справи, керуючись морально-етичними міркуваннями, вважаю доцільним і необхідним в інтересах правосуддя, заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Бойко Алли Олександрівни від розгляду цивільної справи № 732/1886/25 (провадження № 2/732/97/26) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Справу передати до канцелярії суду для повторного розподілу у програмі Д-3.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А. О. Бойко