Справа № 502/992/25
УХВАЛА

22 січня 2026 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Березнікова О.В.,

секретаря Нанєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кілія Одеської області матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 , на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка М.Б.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка М.Б., які вона вважає протиправними та полягають у незаконному накладенні арешту на її рахунок IBAN НОМЕР_1 , оскільки як вважає скаржник, такий рахунок є зі спеціальним режимом, на які накладення арешту заборонено законом, посилаючись на ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження». Вказує, що на вказаний рахунок ОСОБА_1 отримує заробітну плату.

Просить суд визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка М.Б протиправними та зобов`язати скасувати арешт рахунку IBAN НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приват Банк», в межах виконавчого провадження №79895494.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка М.Б.надійшов відзив на скаргу, у якому просить у її задоволенн відмовити, оскільки ним винесено постанову про арешт коштів боржника із зазначенням: накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та направлено сторонам до відома, тобто відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження». Водночас, посилання скаржника на ту обставину, що вказаний нею рахунок, на який накладено арешт, є зі спеціальним режимом, на які накладення арешту заборонено законом, не підтверджено жодним належним доказом і посилання на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19 з цього приводу, є некоректним та стосується інших правовідносин.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що заочним рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 23.10.2025 по справі № 502/992/25 року позов ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі, а саме стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЙС», , адреса: 02090, м. Київ, Харківське шосе, 19, оф. 2005, заборгованість у розмірі 31049,40 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

На підставі вказаного рішення 12.12.2025 було видано виконавчий лист.

Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченком Миколою Борисовичем 30.12.2025 було відкрито виконавче провадження 79895494 та винесено постанову про арешт коштів боржника із зазначенням: накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Вказана постанова була надіслана сторонам, зокрема й отримана АТ КБ «Приватбанк».

31.12.2025 боржник отримав сповіщення у додатку «Приват24» про арешт усіх рахунків, у тому числі рахунок IBAN НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

Як вказує боржник у скарзі, вказаний рахунок є основним та використовується нею для отримання виплат.

Відповідно до доданої до скарги довідки АТ КБ «Приватбанк» від 03.01.2026, вказаний рахунок IBAN НОМЕР_1 призначено для поповнення рахунку в інших українських банках.

На думку боржника вказаний рахунок є зі спеціальним режимом, на який накладення арешту заборонено законом, а відповідно дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області протиправними.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно частини першої ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (копти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на копти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Слід зазначити, що банк приймає до виконання документ про арешт коштів, який доставлено до банку самостійно виконавцем (посильним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган. Банк також приймає до виконання постанову про арешт коштів, надіслану виконавцем у формі електронного документа, з дотриманням вимог законодавства України з питань електронного документообігу, електронного цифрового підпису, захисту інформації, відповідно до п. 6 частиною першою ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, які визначено ст. 48 Закону.

Відповідно, Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Крім того, нормами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Банком (АТ КБ «Приватбанк») постанову приватного иконавця про накладення арешту на кошти боржника виконано, що свідчить про те, що рахунок боржника IBAN НОМЕР_1 та кошти на ньому не є такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Також, в ході проведення вищевказаних виконавчих дій жодних повідомлень з відповідним підтвердженням, зокрема й від боржника, що вказаний рахунок має спеціальний режим використання або що це кошти на які законом заборонено звертати стягнення, на адресу виконавця не надходило та матеріали скарги не містять.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що рахунок боржника є такими, на який законом заборонено накладати арешт, що також не встановлено приватним виконавцем.

У Постанові Великої Палати ВС від 19 травня 2020 року по справі № 905/361/19, чітко зазначено, що саме банк визначає статус коштів та відмовляє у разі їх спеціального режиму використання приватному виконавцю в накладенні арешту.

Також слід зазначити, що посилання представника боржника на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 27 червня 2019 року по справі № 916/73/19, щодо накладення арешту на рахунки, які призначені для виплати заробітної плати, є недоцільним в порівнянні тих обставин, які встановлені судом у цій скарзі, оскільки у постанові Верховного Суду по справі № 916/73/19 правовідносини стосуються щодо накладення арешту на рахунки боржника юридичної особи, і такі рахунки передбачені для виплати заробітної плати працівникам та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, що не є подібним.

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи ту обставину, що рахунок боржника IBAN НОМЕР_1 не є такими, на який законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення, у задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі, оскільки приватний виконавець вчинив виконавчі дії в межах своїх повноважень та у спосіб, визначений законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 , на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка М.Б. відмовити

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення (підписання) суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Березніков