Справа № 445/2947/24
провадження № 2/445/107/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат - ОСОБА_3 . Відповідно до матеріалів спадкової справи, спадкоємцем за законом після смерті останнього є його сестра - ОСОБА_1 , яка спадщину прийняла. Мати спадкодавця - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , але за життя відмовилась від прийняття спадщини, про що подала відповідну заяву у встановлений законом строк і порядок. Батько спадкодавця ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5 , спадкоємцем за заповітом на все майно є його син - ОСОБА_3 , який спадщину прийняв. На момент смерті ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 заведена спадкова справа. Позивачці відомо, що спадкоємцем за заповітом до майна померлої ОСОБА_6 є ОСОБА_2 . Позивачка звернулася до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на (одну другу) частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , однак, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на частку квартири та неможливістю виділити частку померлого ОСОБА_5 у вказаному майні. Відповідно до поданих документів, вищевказана квартира належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Золочівською державною нотаріальною конторою 30.12.1992, є спільною сумісною власністю подружжя, та, відповідно, належить ОСОБА_7 та померлому ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, оскільки їх шлюб був укладений 19.08.1987. Позивач вважає, що розмір частки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у спільній сумісній власності на нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , становить по 1/2. Так як через наведені обставини позивачка не може розпорядитися спадковим майном, вона звернулася з вказаним позовом до суду.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник подала до суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їхній відсутності, позов просив задовольнити частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка доводиться сестрою ОСОБА_3 .

Встановлено, що мати спадкодавця - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , 19.04.2023 подала заяву про відмову від належної їй частки спадкового майна, що залишилась після смерті ОСОБА_3 .

Батько спадкодавця - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Як вбачається з копії заповіту від 01.06.2010, посвідченого приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Куліцькою Н.С., ОСОБА_5 заповів все своє майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З матеріалів спадкової справи № 225/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті свого батька - ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 на момент смерті перебував у зареєстрованому ІНФОРМАЦІЯ_8 шлюбі з ОСОБА_6 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 2.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановлено, що позивач 19.04.2023 звернулася до Першої тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 брата ОСОБА_3 , однак 29.05.2024 Першою тернопільською державною нотаріальної конторою було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на частку квартири та неможливістю виділити частку померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 у вказаному майні.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири від 30.12.1992 № 3151, ОСОБА_7 купила квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки, виданої КП ЛОР "Золочівське МБТІ" № 144 від 27.02.2024, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно інвентаризаційних матеріалів КП ЛОР "Золочівське МБТІ" станом на 01.01.2013 на правах власності зареєстрована за ОСОБА_8 - в цілому, згідно реєстраційного посвідчення, виданого 14.01.1993 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.12.1992 Золочівською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 3151.

Як встановлено судом з матеріалів справи, спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_2 , відповідач по справі.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного.

За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Згідно ст. 328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності.

Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та смію України в редакції від 20.06.1969, що була чинною на момент виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та смію України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

З врахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що розмір частки ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , у спільній сумісній власності на нерухоме майно, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить по 1/2 частки.

Оскільки спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняв його син, рідний брат позивача - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також з врахуванням того, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса у встановлений законом строк, наявність інформації про відсутність заповіту, відмова інших спадкоємців від часток у спадковому майні, відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, що є перешкодою для реалізації нею свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позивач має право на спадкування 1/2 частки квартири, яка належала померлому ОСОБА_5 , а позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 11, 13, 258, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, ст. 16, 328, 386, 392, 1216-1218, 1222, 1223, 1225, 1268, 1272, 1296 ЦК України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 15.01.2026.

Суддя В. М. Сивак