Справа № 175/7572/25
Провадження № 2/175/1751/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року Дніпровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченка О.Г.

з секретарем Кульпіною Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Транс Логістик», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з цим позовом, зазначаючи, що 13 вересня 2024 року приблизно о 11 год. 31 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «MAN TGM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, не стежив за дорожньою обстановкою та не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року накладено на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок. Вказана постанова у встановленому законом порядку набрала законної сили. Отже, в результаті ДТП яка трапилася 13 вересня 2024 року приблизно о 11 год. 31 хв. з вини ОСОБА_2 , майну Позивача («Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 ), було спричинено значні пошкодження, збитки за які, станом на час подання позову до суду не відшкодовано в повному обсязі.Відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 автомобіль марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві власності. На момент ДТП транспортний засіб MAN TGM державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №220070577 АТ «СК «Інго» АТ «СК «Інго» , згідно полісу №220070577 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну третіх осіб становить 160 000,00 (сто шістдесят тисяч) грн. АТ «СК «Інго» було здійснено страхове відшкодування позивачу в розмірі 158 350,00 (сто п`ятдесят вісім тисяч триста п`ятдесят) грн. 21.11.2024 року ОСОБА_1 звернулася до судового експерта з яким укладено Договір №2189 від 22.11.2024 року на проведення автотоварознавчого дослідження КТЗ OPEL ASTRA реєстраційним номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , з метою визначення вартості матеріального збитку завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.09.2024року о 11год 31хв за адресою АД М-03 Київ-Харків-Довжанський 130 км, для подальшого звернення до суду» Автотоварознавче дослідження виконано судовим експертом Абрамкіним Богданом Петровичем, який має дві вищі освіти юридичну та технічну (спеціальність «Транспортні технології» інженер з безпеки дорожнього руху), освітньо-кваліфікаційний рівень «бакалавр» та «магістр».Кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу» (свідоцтво №8-22/П МЮ України, видане 18.01.2022 р.) Розмір матеріального збитку, заподіяного Потерпілому у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу, визначається на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 року за № 142/5/2092 (далі Методика). Відповідно до Висновку №2189 від 30.01.2025 року вартість матеріального збитку завданого власнику ОСОБА_1 , пошкодженням транспортного засобу OPEL ASTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на дату оцінки 13.09.2024 року дорівнює ринковій вартості на дату ДТП та складає: 274 901,62 грн (двісті сімдесят чотири тисячі дев`ятсот один ) грн. Як вбачається з Висновку №2189 від 30.01.2025, фактичний розмір завданого позивачу збитку значно перевищує ліміт встановлений в страховиком у полісі. Відповідно до Висновку №2189 від 30.01.2025 автомобіль OPEL ASTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 , після отриманих пошкоджень підлягає утилізації, оскільки його відновлення є економічно недоцільним. ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу визнає, що автомобіль OPEL ASTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 являється фізично знищеним та погоджується передати залишки особі, відповідальній за заподіяння шкоди. 08 травня 2025 року позивачем автомобіль OPEL ASTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 було знято з обліку у зв`язку із вибраковкою, про що свідчить облікова картка транспортного засобу. Таким чином, невідшкодованою залишилася сума збитку виходячи з наступного розрахунку: 274 901,62 (розмір матеріального збитку) - 158 350,00 (розмір страхового відшкодування) = 116 393,62 (сто шістнадцять тисяч триста дев`яносто три) грн. Оскільки, розмір матеріального збитку значно перевищує ліміт відповідальності за полісом №220070577, відповідно до закону відповідальність за різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою несе особа, з вини якої було заподіяну дану шкоду. Як встановлено із матеріалів судової справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності № 544/1963/24, автомобіль марки MAN TGM державний номер НОМЕР_1 на праві власності належить ПП «Транс Логістик» ЄРДПОУ 34307753. Відповідно до наданих ПП «Транс Логістик» ЄРДПОУ 34307753 документів, а саме Довідки №99-ок від 16.09.2024 року ОСОБА_2 дійсно працює в ПП «Транс Логістик» на посаді водій автотранспортних засобів з 21.04.2017 року (Наказ №74-к від 21.04.2017 р.). Отже доданими до матеріалів справи доказами встановлено, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПП «Транс Логістик» ЄРДПОУ 34307753 та в силу трудового договору виконував службові обов`язки під час настання дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення під час виконання службових обов`язків. Крім матеріального збитку, спричиненого ОСОБА_1 також були понесені інші витрати пов`язані із ДТП, а саме 18.09.2024 року ОСОБА_1 було замовлено евакуацію автомобіля з місця ДТП, згідно Акту виконаних робіт складеного ФОП « ОСОБА_3 » вартість евакуації з місця ДТП до місця зберігання автомобіля 9800,00 (дев`ять тисяч вісімсот) грн. Зазначені витрати понесені позивачем на евакуацію транспортного засобу OPEL ASTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 , що безпосередньо пов`язано із негативними наслідками ДТП також підлягають відшкодуванню. Разом із матеріальним збитком, позивач зазнала значних моральних страждань, які були спричинені пошкодженням її майна, а також наслідками ДТП, які суттєво змінили звичний спосіб життя та нормальний устрій позивача, а тому позивач оцінює розмір маральної шкоди спричиненої протиправними діями відповідача в розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) грн. Також Позивачем було понесено витрати пов`язані у зв`язку із підготовкою та розглядом даної справи, а саме професійна правнича допомога в розмірі 15 000,00 (десять тисяч) грн, витрати на автотоварознавче дослідження, Висновок № 2189 від 30.01.2025 року, за яке згідно рахунку №2189 було сплачено на 8800,00 (вісім тисяч вісімсот) грн, що також підлягає відшкодуванню, сплачений судовий збір в розмірі 1561,93 (одна тисяча п`ятсот шістдесят одна) грн.. Враховуючи вище наведене позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь - 116 393,62 (сто шістнадцять тисяч триста дев?яносто три) гривень - в якості відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу; 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень - в якості відшкодування моральної шкоди; 9800,00 (дев?ять тисяч вісімсот) гривень - витрат понесених на евакуацію транспортного засобу; 15 000,00 (п?ятнадцять тисяч) гривень витрат понесених на правову допомогу; 8800,00 (вісім тисяч вісімсот) гривень витрат понесених на оцінку завданого збитку в розмірі, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1561,93 (одна тисяча п?ятсот шістдесят одна) гривень.

Ухвалою суду від 29 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 19 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а також просив вирішити питання про передачу відповідачу транспортного засобу ОPEL ASTRА, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Представником відповідача було надано відзив до суду, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви. В судовому засіданні проти позову заперечував, вважає його безпідставним та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа в своїх поясненнях та у судовому засіданні з позовом не погодився просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши представників сторін, третю собу, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В судовому засіданні встановлено, що 13 вересня 2024 року приблизно о 11 год. 31 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «MAN TGM», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, не стежив за дорожньою обстановкою та не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року накладено на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

13 січня 2025 Київським апеляційним судом апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 залишено без змін.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, в результаті ДТП яка трапилася 13 вересня 2024 року приблизно о 11 год. 31 хв. з вини ОСОБА_2 , майну позивача («Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 ), було спричинено значні пошкодження, збитки за які, станом на час подання позову до суду не відшкодовано в повному обсязі.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 автомобіль марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві власності.

На момент ДТП транспортний засіб MAN TGM державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №220070577 АТ «СК «Інго» АТ «СК «Інго» , згідно полісу №220070577 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну третіх осіб становить 160 000,00 (сто шістдесят тисяч) грн.

На підставі ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було подано заяву про страхове відшкодування, яку було направлено на адресу АТ «СК «Інго».

За результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування за договором ОСЦПВ №220070577, АТ «СК «Інго» було здійснено страхове відшкодування позивачу в розмірі 158 350,00 (сто п`ятдесят вісім тисяч триста п`ятдесят) грн.

Згідно положень Постанови №109 від 30.05.2022 року «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» затверджено розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160 000,00 (сто шістдесят тисяч) гривень на одного потерпілого.

Тобто, страховиком АТ «СК «Інго» було здійснено відшкодування у максимально можливому розмірі, згідно полісу №220070577 в розмірі 158 350,00 (сто п`ятдесят вісім тисяч триста п`ятдесят) грн.

21 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася до судового експерта з яким укладено Договір №2189 від 22.11.2024 року на проведення автотоварознавчого дослідження КТЗ OPEL ASTRA реєстраційним номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , з метою визначення вартості матеріального збитку завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.09.2024року о 11год 31хв за адресою АД М-03 Київ-Харків-Довжанський 130 км, для подальшого звернення до суду»

Автотоварознавче дослідження виконано судовим експертом Абрамкіним Богданом Петровичем, який має дві вищі освіти юридичну та технічну (спеціальність «Транспортні технології» інженер з безпеки дорожнього руху), освітньо-кваліфікаційний рівень «бакалавр» та «магістр».

Кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу» (свідоцтво №8-22/П МЮ України, видане 18.01.2022 р.)

Розмір матеріального збитку, заподіяного Потерпілому у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу, визначається на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 року за № 142/5/2092 (далі Методика).

Відповідно до Висновку №2189 від 30.01.2025 року вартість матеріального збитку завданого власнику ОСОБА_1 , пошкодженням транспортного засобу OPEL ASTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на дату оцінки 13.09.2024 року дорівнює ринковій вартості на дату ДТП та складає: 274 901,62 грн (двісті сімдесят чотири тисячі дев`ятсот один) грн.

Як вбачається з Висновку №2189 від 30.01.2025, фактичний розмір завданого Позивачу збитку значно перевищує ліміт встановлений в страховиком у полісі.

Слід зазначити, що відповідно до Висновку №2189 від 30.01.2025 автомобіль OPEL ASTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 , після отриманих пошкоджень підлягає утилізації, оскільки його відновлення є економічно недоцільним.

ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу визнає, що автомобіль OPEL ASTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 являється фізично знищеним та погоджується передати залишки особі, відповідальній за заподіяння шкоди.

08 травня 2025 року позивачем автомобіль OPEL ASTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 було знято з обліку у зв`язку із вибраковкою, про що свідчить облікова картка транспортного засобу.

Таким чином, судом встановлено, що невідшкодованою залишилася сума збитку виходячи з наступного розрахунку: 274 901,62 (розмір матеріального збитку) - 158 350,00 (розмір страхового відшкодування) = 116 393,62 (сто шістнадцять тисяч триста дев`яносто три) грн.

Оскільки, розмір матеріального збитку значно перевищує ліміт відповідальності за полісом №220070577, відповідно до закону відповідальність за різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою несе особа, з вини якої було заподіяну дану шкоду.

Як встановлено із матеріалів судової справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності № 544/1963/24, автомобіль марки MAN TGM державний номер НОМЕР_1 на праві власності належить ПП «Транс Логістик» ЄРДПОУ 34307753.

Відповідно до наданих ПП «Транс Логістик» ЄРДПОУ 34307753 документів, а саме Довідки №99-ок від 16.09.2024 року ОСОБА_2 дійсно працює в ПП «Транс Логістик» на посаді водій автотранспортних засобів з 21.04.2017 року (Наказ №74-к від 21.04.2017 р.).

Отже доданими до матеріалів справи доказами встановлено, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПП «Транс Логістик» ЄРДПОУ 34307753 та в силу трудового договору виконував службові обов`язки під час настання дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення під час виконання службових обов`язків.

Крім матеріального збитку, спричиненого ОСОБА_1 також були понесені інші витрати пов`язані із ДТП, а саме 18.09.2024 року ОСОБА_1 було замовлено евакуацію автомобіля з місця ДТП, згідно Акту виконаних робіт складеного ФОП « ОСОБА_3 » вартість евакуації з місця ДТП до місця зберігання автомобіля 9800,00 (дев`ять тисяч вісімсот) грн.

Зазначені витрати понесені позивачем на евакуацію транспортного засобу OPEL ASTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 , що безпосередньо пов`язано із негативними наслідками ДТП також підлягають відшкодуванню.

Разом із матеріальним збитком, позивач зазнала значних моральних страждань, які були спричинені пошкодженням її майна, а також наслідками ДТП, які суттєво змінили звичний спосіб життя та нормальний устрій позивача, а тому позивачу завдано маральної шкоди спричиненої протиправними діями відповідача в розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) грн.

Також позивачем було понесено витрати пов`язані у зв`язку із підготовкою та розглядом даної справи, а саме професійна правнича допомога в розмірі 15 000,00 (десять тисяч) грн, витрати на автотоварознавче дослідження, Висновок № 2189 від 30.01.2025 року, за яке згідно рахунку №2189 було сплачено на 8800,00 (вісім тисяч вісімсот) грн, що також підлягає відшкодуванню, сплачений судовий збір в розмірі 1561,93 (одна тисяча п`ятсот шістдесят одна) грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Вина ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП встановлена відповідною постановою суду, що у встановленому законом порядку набрала законної сили.

Постановою Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, визначено, що з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 1187 ЦК України: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов?язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до роз?яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв?язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до ст.1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналіз вищевказаних положень цивільного законодавства дає підстави стверджувати, що внаслідок заподіяння під час дорожньо-транспортної пригоди шкоди виникають цивільні права й обов?язки, пов?язані з її відшкодуванням.

Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов?язок виплатити відповідне відшкодування виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування.

Судом встановлено, що під час ДТП ОСОБА_2 виконував службові обов`язки та перебував у трудових відносинах із ПП «Транс Логістик» ЄРДПОУ 34307753.

Як підтверджено матеріалами справи, а саме в копія схеми з місця ДТП, зазначено, що автомобіль марки MAN TGM державний номер НОМЕР_1 на праві власності належить ПП «Транс Логістик» ЄРДПОУ 34307753.

Відповідно до наданих ПП «Транс Логістик» ЄРДПОУ 34307753 документів, а саме Довідки №99-ок від 16.09.2024 року ОСОБА_2 дійсно працює в ПП «Транс Логістик» на посаді водій автотранспортних засобів з 21.04.2017 року (Наказ №74-к від 21.04.2017 р.).

Відповідно до ч. 2 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов`язків.

Відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28.04.2015 року у справі № 6-229цс14.

Тобто, внаслідок заподіяння під час дорожньо-транспортної пригоди шкоди (настання страхового випадку) винуватець дорожньо-транспортної пригоди не звільняється від обов?язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов?язок розподіляється між ним і страховиком. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений лімітом його відповідальності, що встановлюється законом (станом на дату виплати страхового відшкодування такий ліміт встановлено у розмірі 160 000,00 грн). Інша ж частина збитків непокритих страховим відшкодуванням, в даному випадку покладається на особу відповідальну за заподіяння шкоди, якою в даному випадку є ПП «Транс Логістик» ЄРДПОУ 34307753.

Відповідно до Висновку №2189 від 30.01.2025 року вартість матеріального збитку завданого власнику ОСОБА_1 , пошкодженням транспортного засобу OPEL ASTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на дату оцінки 13.09.2024 року дорівнює ринковій вартості на дату ДТП та складає: 274 901,62 грн (двісті сімдесят чотири тисячі дев`ятсот один ) грн.

Невідшкодованою залишилася сума збитку виходячи з наступного розрахунку: 274 901,62 (розмір матеріального збитку) - 158 350,00 (розмір страхового відшкодування) = 116 393,62 (сто шістнадцять тисяч триста дев`яносто три) грн.

Позивач визнає, що автомобіль OPEL ASTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 являється фізично знищеним та погоджується передати залишки особі, відповідальній за заподіяння шкоди, в зв`язку із чим 08 травня 2025 року Позивачем автомобіль OPEL ASTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 було знято з обліку у зв`язку із вибраковкою, про що свідчить облікова картка транспортного засобу.

Позивачем на адресу відповідача була направлена досудова вимога, з метою врегулювання спору в позасудовому порядку, також Відповідачу було повідомлено, що позивач добровільно погоджується передати залишки транспортного засобу OPEL ASTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться за адресою: Київська область, Фастівський район, м. Боярка, вул. Матросова, 11 на користь відповідача, однак відповіді на вказану вимогу не надходило.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 14.06.2023 року у справі №125/1216/20 зазначила «За змістом статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Таким чином, ремонт автомобіля марки «Renault Kadjar», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним.

Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП».

Викладене узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №753/21303/16-ц від 30 січня 2019 року, в якій суд зазначив, що у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов?язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Викладені правові позиції судів також регламентують необхідність відшкодування витрат на евакуацію транспортного, понесені позивачем, а саме 18.09.2024 року ОСОБА_1 було замовлено евакуацію автомобіля з місця ДТП, згідно Акту виконаних робіт складеного ФОП « ОСОБА_3 » вартість евакуації з місця ДТП до місця зберігання автомобіля 9800,00 (дев`ять тисяч вісімсот) грн

Таким чином, позивач вжив всіх заходів для того, щоб набути право на повне відшкодування заподіяної шкоди, визнала фізичне знищення транспортного засобу OPEL ASTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 та запропонував відповідачу залишки транспортного засобу, однак останній відмовився.

Суд при визначенні розміру моральної шкоди обов?язково має врахувати суть позовних вимог, характер правопорушення і ступінь вини відповідача, глибину фізичних та душевних страждань позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв?язку із знищенням чи пошкодженням її майна, а також у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як вбачається з вищевикладеного, кожна особа, права якої були порушені шляхом пошкодження належної їй на праві власності речі, має безумовне право на відшкодування моральної шкоди. Основним питанням є лише визначення розміру такої моральної шкоди, який має відповідати характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації тощо.

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди нещодавно приданому майну позивача.

Як вбачається з наданих на розгляд суду документів, пошкоджений в дорожньо-транспортній пригоді автомобіль «OPEL ASTRA реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент такої події був у власності позивача протягом трьох місяці. Зокрема, автомобіль був придбаний в червні 2024 року, а уже у вересні того ж року відбулося ДТП, після чого автомобіль не був придатний для користування.

Очевидною є та обставина, що пошкодження власного транспортного засобу завжди є шокуючою подією, оскільки є досить сильна психологічна прив?язка до тільки придбаного майна. Позивачем було прикладено значні фінансові зусилля для придбання та збереження такого майна в ідеальному стані, що фактично нівельовано діями відповідача.

Також внаслідок дорожньо-транспортної пригоди значно змінився звичний устрій життя позивача.

Вищевказана подія об?єктивно призвела до значного порушення звичного устрою повсякденного життя позивача, оскільки відразу після дорожньо-транспортної пригоди, чоловік позивача ОСОБА_4 , який керував автомобілем на момент ДТП, після даної події відправився на виконання бойових завдань, оскільки являється працівником поліції та проходить службу в стрілецькому батальйоні ГУНП в Київській області. На позивача ліг тягар судових процесів та організаційних моментів з усунення наслідків ДТП, крім того недобросовісна поведінка винуватця ДТП, ОСОБА_2 , яка була направлена на затягування судового процесу, спричинила позивачу значні душевні хвилювання та навантаження.

Враховуючи вище наведене, а також на основі повно і всебічного з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про відшкодування шкоди.

До позовної заяви позивачем було надано належні докази наявності матеріальної та моральної шкоди та підтвердження факту заподіяння позивачу відповідачем моральних страждань, позивачем доведено вину відповідача, надано докази причинно-наслідкового зв`язку між діями (винними, а не будь-якими) відповідача та завданою шкодою.

Для відшкодування моральної шкоди за правилами ст. 1166 та 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, наявність вини завдавача шкоди. Таким чином лише наявність всіх вищезазначених умов є підставою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Суд приймає до уваги ті обставини, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України підставами для присудження моральної шкоди є фізичний біль чи страждання, пережиті особою у зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, душевні страждання по причині неправомірної поведінки третіх осіб, щодо неї самої, членів її сім`ї, знищення чи пошкодження майна, приниження честі і гідності.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

З викладеного видно, що позивачу неправомірними діями та бездіяльністю відповідача завдано моральної шкоди за кожною з підстав встановлених законодавцем. Суд вважає можливим задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 30000 грн..

Згiдно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр.

Тобто, відповідач повинне довести, що його дiями не було порушено їх права або права позивача. Однак, жодних доказiв відповідачем до суду не надано.

Вiдповiдно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги незгоду представника відповідача та третьої особи з позовними вимогами, оскільки вони спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджені.

Відповідно до ст.141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Відповідно до пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (постанова від 17 жовтня 2014 року№10) вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (в рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження).

Розглядаючи справу, ВС зазначив, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні право допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 від 27.06.2018 року до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу є документально підтвердженими, а саме: договором про надання професійної правничої допомоги від 03.04.2024 року з додатками, що також узгоджується з позицією викладеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 від 27.06.2018 року.

Згідно роз`яснень у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При визначенні розміру відшкодування позивачу витрат на правову допомогу суд враховує те, що заявлена до відшкодування сума відповідає критеріям обґрунтованості та розумної необхідності.

При таких обставинах суд вважає можливим позовну заяву задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача - 116 393,62 (сто шістнадцять тисяч триста дев?яносто три) гривень - в якості відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу; 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень - в якості відшкодування моральної шкоди; 9800,00 (дев?ять тисяч вісімсот) гривень - витрат понесених на евакуацію транспортного засобу; 15 000,00 (п?ятнадцять тисяч) гривень витрат понесених на правову допомогу; 8800,00 (вісім тисяч вісімсот) гривень витрат понесених на оцінку завданого збитку в розмірі, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1561,93 (одна тисяча п?ятсот шістдесят одна) гривень. Постановляючи рішення про стягнення на користь позивача (потерпілого) відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, тому суд вважає необхідним зобов`язати ОСОБА_1 передати Приватному підприємству «Транс Логістик» залишки транспортного засобу ОPEL ASTRА, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після відшкодування Приватним підприємством «Транс Логістик» матеріальної шкоди у розмірі 116 393,62 (сто шістнадцять тисяч триста дев?яносто три) гривень.

Таким чином, викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, переконливих доказів на спростування позиції позивача представником відповідача та третьою особою суду не надано, позовна заява ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 41, 33, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-82, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Транс Логістик», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП - задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства «Транс Логістик» (ЄРДПОУ 34307753) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) - 116 393,62 (сто шістнадцять тисяч триста дев?яносто три) гривень - в якості відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу.

Стягнути з Приватного підприємства «Транс Логістик» (ЄРДПОУ) 34307753 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень - в якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Приватного підприємства «Транс Логістик» (ЄРДПОУ 34307753) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) - 9800,00 (дев?ять тисяч вісімсот) гривень - витрат понесених на евакуацію транспортного засобу.

Стягнути з Приватного підприємства «Транс Логістик» (ЄРДПОУ 34307753) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) - сума витрат понесених на правову допомогу в розмірі 15 000,00 (п?ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з Приватного підприємства «Транс Логістик» (ЄРДПОУ 34307753) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) сума витрат понесених на оцінку завданого збитку в розмірі 8800,00 (вісім тисяч вісімсот) гривень.

Стягнути з Приватного підприємства «Транс Логістик» (ЄРДПОУ 34307753) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1561,93 (одна тисяча п?ятсот шістдесят одна) гривень.

Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) передати Приватному підприємству «Транс Логістик» (ЄРДПОУ 34307753) залишки транспортного засобу ОPEL ASTRА, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після відшкодування Приватним підприємством «Транс Логістик» матеріальної шкоди у розмірі 116 393,62 (сто шістнадцять тисяч триста дев?яносто три) гривень.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Повний текст складено та підписано 22 січня 2026 року.

Суддя О.Г. Васюченко