Справа № 139/795/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року селище Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Коломійцевої В.І.,

за участі секретаря судового засідання Кагляк С.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 30.11.2021 року. Від шлюбу у них є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 30.11.2021 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 27.10.2021 року до досягнення нею повноліття. Однак на даний час, враховуючи, що донька сторін підросла, збільшились витрати на її харчування, освіту, лікування, розвиток та інші необхідні потреби дитини. Рівень доходів і прожитковий мінімум значно зріс, а тому позивач просить змінити спосіб та розмір стягнення аліментів і визначити їх у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 24.11.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 18.12.2025 .

Судові засідання 18.12.2025 та 07.01.2026 року, були відкладені у зв`язку з надходженням від відповідача клопотань про відкладення розгляду справи з підстав несвоєчасного отримання матеріалів справи та необхідності пошуку адвоката.

В судове засідання позивач не з`явилася, її представник подав заяву, в якій просив справу розглянути за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити (а.с. 45-46).

Відповідач також в судове засідання не з`явився, 16.01.2026 надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, визнав позовні вимоги та не заперечив проти їх задоволення (а.с.52).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що сторони з 24 січня 2015 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області №139/828/21 від 30 листопада 2021 року (рішення набрало законної сили 30.12.2021 року).

Сторони є батьками неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с.7).

30 листопада 2021 року Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2021 року до її повноліття (а.с.4-6).

Згідно довідки Мурованокуриловецькою селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області №02-13/3183 від 21.11.2025, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично разом із донькою ОСОБА_5 проживає по АДРЕСА_2 (а.с.14).

Неповнолітня ОСОБА_3 навчається в першому класі Первомайської гімназії №1 Первомайської міської ради Миколаївської області (а.с.10).

Як стверджує позивач, з часу ухвалення рішення суду від 30.11.2021 про стягнення з відповідача аліментів потреби дитини зросли, оскільки зросли витрати на її утримання у зв`язку зі зростанням цін на продукти харчування, одяг, взуття, підвищення прожиткового рівня на дитину відповідного віку.

При цьому позивачем надано до суду довідку Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради №4904/4.2.3 від 23.10.2025, з якої вбачається, що вона не перебуває на обліку в зазначеному органі та не отримує жодних видів соціальної допомоги, а також довідку Миколаївського обласного центру зайнятості від 23 жовтня 2025 року, згідно з якою позивач не зареєстрована в Державній службі зайнятості (а.с. 11, 13).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до Постанови Верховного Суду № 61-20737св19 від 05.02.2020, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

При цьому, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

В даному випадку, суд вважає встановленим, що позивач бажаючи збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів фактично заявила вимогу змінити спосіб такого стягнення та просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти у частці від його доходу, що у повній мірі узгоджується чинним законодавством та практикою Верховного Суду.

При цьому, як слідує з позовних вимог ОСОБА_1 просила стягувати з відповідача мінімально визначений законодавством розмір аліментів на одну дитину, а саме 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечив проти зміни способу та розміру стягнення аліментів, що на переконання суду відповідає інтересам дитини та вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що неповнолітня донька сторін ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Дитина навчається у закладі загальної середньої освіти, що об`єктивно зумовлює додаткові витрати пов`язані з її навчанням, харчуванням, розвитком, забезпеченням одягом та іншими необхідними речами.

З огляду на вік дитини, збільшення її потреб, необхідність забезпечення належних умов для її фізичного, інтелектуального та соціального розвитку, а також з урахуванням визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що встановлений раніше розмір аліментів у твердій грошовій сумі не забезпечує належного та достатнього рівня утримання дитини.

Крім того, суд бере до уваги, що з часу ухвалення попереднього рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі істотно змінилися соціально-економічні умови, відбулося зростання цін на продукти харчування, товари першої необхідності та послуги, що безпосередньо впливає на розмір фактичних витрат на утримання дитини.

При цьому відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про наявність обставин, що унеможливлюють або істотно ускладнюють сплату аліментів у розмірі, заявленому позивачкою.

За таких обставин, з урахуванням принципу пріоритетності інтересів дитини, обов`язку обох батьків брати участь у її утриманні, а також зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим, таким, що відповідає інтересам неповнолітньої дитини, та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.23 Постанов Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У зв`язку з цим, у цій справі новий розмір аліментів повинний стягуватися з відповідача саме з часу набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача в сумі 1211 грн 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191-192 СК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 30 листопада 2021 року (Справа №139/829/21), яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, на аліменти у розмірі 1/4 частини його щомісячного заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати їх із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Припинити стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 30 листопада 2021 року (справа №139/829/21).

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 копійок на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: