Справа № 758/8324/25
Провадження №
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Войтенко Т. В. ,

при секретарі Вигівській В.В.,

розглянувши у судовому засіданні заяву Безсмертного Олександра Олексійовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» про відмову від позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Подільського районного суду м.Києва перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 06.10.2025 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю Житлово-будівельна компанія «Управдом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 32 296,62 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням, 20 листопада 2025р. представник відповідача адвокат Конопат М.І. подав Заяву про перегляд заочного рішення, з посиланням на те, що суд не врахував обставини, які мають істотне значення для справи, а саме те, що ОСОБА_1 став власником квартири, щодо якої надаються послуги позивачем, в травні 2024р., тоді як борг стягнуто з серпня 2015р..

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 7 січня 2026р. заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 6 жовтня 2025р. було скасовано, а справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання, призначене на 22 січня 2026р., від представника позивача надійшла Заява про відмову від позову. У даній заяві представник позивача просить прийняти відмову від позову та закрити провадження у справі, а також ухвалити ухвалу про повернення позивачу 50 % сплаченого судового збору.

В свою чергу, від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Конопат М.І. надійшов Відзив на позовну заяву із запереченнями щодо позовних вимог. У Відзиві представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову та вирішити питання про компенсацію ОСОБА_1 понесених ним витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн. та на сплату судового збору в розмірі 605,60 грн. за подачу заяви про перегляд заочного рішення.

В обґрунтування вимог про розподіл судових витрат, посилається на те, що 1 листопада 2025р. між ним та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу долучає Акт надання послуг №3 від 12 січня 2026р. та детальний опис наданих правових послуг адвокатом від 12 січня 2026р.: 31 жовтня 2025р. первинна консультація з приводу постановлення заочного рішення 3 години, 1 листопада 2025р. укладення договору 3 години, 4-6 листопада 2025р. підготовка та подання до суду заяви про ознайомлення з матеріалами справи - 5 годин; 6 листопада 2025р. вивчення матеріалів позову - 3 години; 7 листопада отримання платіжних квитанції - 3 години, консультація з приводу підготовки заяви про перегляд заочного рішення - 3 години; 8 листопада 2025 - підготовка до суду заяви про перегляд заочного рішення - 10 годин; 9 листопада 2025 р. - юридична консультація - 4 години; подання заяви про перегляд заочного рішення, участь у судовому засіданні - 3 засідання, отримання судового рішення - 3 години.

У судове засідання, призначено на 22 січня 2026р. від представника позивача надійшли додаткові пояснення, у яких позивач пояснював причини звернення з позовною заявою до ОСОБА_1 та необізнаність щодо продажу нерухомого майна. Також у додаткових поясненнях містилися заперечення щодо стягнення судових витрат з ЖБК «Управдом» на користь ОСОБА_1 .

Представник позивача посилався на вимоги статті 44 ЦПК України, відповідно до якої залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, що суперечить завдання цивільного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову. У випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду, відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Проте, саме собою пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача. Саме собою закриття провадження у справі не є необґрунтованими діями позивача. Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними, та чим це підтверджується.

Посилаючись на те, що подання позовної заяви саме до відповідача сталося внаслідок його бездіяльності, а саме невиконання умов договору про надання послуг від 10 березня 2023р. щодо повідомлення про зміну власника, тобто з вини ОСОБА_1 , представник позивача стверджував про відсутність підстав для задоволення вимог відповідача щодо стягнення 7000 грн. витрат на надання правової допомоги та 605,60 грн. витрат на сплату судового збору.

У судове засідання представники сторін не з`явилися, представник позивача просив вирішити питання про закриття провадження у справі без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з наступним.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст.255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі в разі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Зважаючи на те, що представник позивача подав заяву, якою відмовився від позовних вимог, чим реалізував своє право, передбачене ст.49 ЦПК України, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі відповідно до ст. 255 ЦПК України.

Вирішуючи питання про можливість компенсації позивачу 50% сплаченого судового збору, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Частиною першою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Зважаючи на те, що відмова від позову позивача відбулася на інші стадії аніж до початку розгляду справи по суті, адже дана справа вже була розглянута судом по суті з ухваленням заочного рішення по справі, яке в подальшому було скасоване, суд не вбачає підстав для компенсації позивачу 50% судового збору, який сплачувався позивачем за подачу позовної заяви. Протилежний підхід суперечитиме суті сплати судового збору, який сплачується для компенсації державі витрат, понесених на розгляд справи по суті.

Вирішуючи питання про можливість компенсації понесених судових витрат відповідачем за рахунок позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 3 ст.142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі №199/9188/16-ц зазначив, що правовий аналіз ч. 3 ст. 142 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за винятком, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

У конкретній справі позивач відмовився від позову з інших підстав, ніж з підстав того, що відповідач задовольнив вимоги позивача після подачі позову, а тому витрати відповідача підлягають компенсації за рахунок позивача.

До витрат відповідача представник відповідача відніс витрати на сплату судового збору та витрати на правову допомогу.

При цьому, з детального опису до Акту №3 про прийняття-передачу послуг від 12 січня 2026р. вбачається, що вартість послуг з ознайомлення з матеріалами справи, підготовки заяви про перегляд заочного рішення, участь у судовому засіданні з розгляду заяви про перегляд заочного рішення становить 3 000 грн.; розмір сплаченого судового збору за подачу заяви про перегляд заочного рішення становить 605,60 грн., що підтверджується квитанцією від 11 листопада 2025р. про сплату судового збору адвокатом Конопат М.І. Саме у такому розмірі витрати відповідача підлягають стягненню з позивача.

Таких висновків суду про необхідність компенсації відповідачу судових витрат не спростовують доводи представника позивача з посиланням на ч.5 ст. 142 ЦПК України, (відповідно до якої, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача) щодо відсутності необґрунтованих дій позивача при подачі позову до ОСОБА_1 , а відтак, про відсутність підстав для компенсації витрат відповідача за рахунок позивача.

Різні частини статті 142 ЦПК України регулюють різні випадки розподілу судових витрат. Правила розподілу судових витрат у випадку відмови позивача від позову регулюються частиною 3 ст.142 ЦПК України, яка допускає компенсацію витрат відповідача за його заявою з позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 142, 255, 258, 260, 272, 353 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Прийняти відмову від позову за заявою Безсмертного Олександра Олексійовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом».

Провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

У задоволенні клопотання Безсмертного Олександра Олексійовича в інтересах Товариства з обмеженою «Житлово-будівельна компанія «Управдом» про повернення 50% сплаченого судового збору - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою «Житлово-будівельна компанія «Управдом» на користь ОСОБА_1 3605,60 грн. судових витрат.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Учасники справи:

Товариство з обмеженою «Житлово-будівельна компанія «Управдом», , юридична адреса: 04078, м. Київ, вул. Замковецька, буд. 102-А, н/п 37.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

СуддяТ. В. Войтенко