КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 176/4636/25
Провадження № 2/947/1729/26
УХВАЛА

20.01.2026 року

Суддя Київського районного суду м.Одеси Калініченко Л.В., оглянувши матеріали справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

19.11.2025 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, через засоби поштового зв`язку, надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24.11.2025 року матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - передано за підсудністю до Київського районного суду м.Одеса.

19.01.2026 року матеріали цивільної справи надійшли до Київського районного суду міста Одеси.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.

Оглянувши матеріали справи, суддя дійшла до висновку про відсутність підстав для прийняття справи до розгляду та необхідність подальшого скерування матеріалів справи за підсудністю, виходячи з наступного.

Так, суд враховує, що відповідно до ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Однак, здійснивши попередню перевірку поданої позовної заяви та долучених до неї документів, оцінивши їх на предмет відповідності вимогам процесуального закону, суд встановив помилковість належності матеріалів даної справи за територіальною юрисдикцією Київському районному суду міста Одеси.

Як вбачається, постановляючи ухвалу суду від 24.11.2025 року про передання матеріалів даної цивільної справи за підсудністю до Київського районного суду м.Одеса, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Також, суддею Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області було отримано відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 21.11.2025 року, згідно з якою встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Також отримано відомості з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери від 21.11.2025 року, з якої встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 .

Приймаючи вказану інформацію, виходячи з зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_2 , Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області дійшов до висновку про не підсудність справи та належності матеріалів справи за територіальною юрисдикцією до Київського районного суду міста Одеси.

Поряд з цим, суд зазначає, що у відповідності до адміністративно територіального поділу міста Одеси, адреса: АДРЕСА_2 , не належить до території Київського району міста Одеси, а відносна до Хаджибейського району міста Одеси.

У зв`язку з чим, матеріали даної справи за зареєстрованим місцем проживання відповідача, як внутрішньо переміщеної особи, не підсудні Київському районному суду міста Одеси.

Дані обставини свідчать, про помилковість висновків Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області під час відношення зареєстрованого місця проживання відповідача, як внутрішньо переміщеної особи, до території Київського району міста Одеси та помилкового скерування матеріалів справи до Київського районного суду міста Одеси, згідно з ухвалою суду від 24.11.2025 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду,якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Приймаючи вищевикладене, оскільки Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області було помилково направлено справу до Київського районного суду міста Одеси за зареєстрованим місцем проживання відповідача, як внутрішньо переміщеної особи, яке в свою чергу відносно до території Хаджибейського району міста Одеси, суд вважає, з метою забезпечення законодавчо встановлених прав та гарантій сторін на справедливий судовий розгляд уповноваженим судом, наявними підстави для скерування матеріалів справи за територіальною юрисдикцією до належного суду, яким є Хаджибейський районний суд міста Одеси.

Одночасно судом враховується, що згідно зі ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Разом з тим, судом враховується, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (стаття 124 Конституції України).

Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України.

Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ.

Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.

Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.

Цивільний процесуальний Кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (частина 1 статті 1 ЦПК України).

Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (стаття 378, пункт 6 частини першої статті 411 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Одночасно судом приймається, що право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24), у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

За наслідком викладеного, суд вважає, що усунення помилкового визначення територіальної підсудності справи Київському районному суду міста Одеси, що в свою чергу може бути наслідком розгляду справи «невстановленим судом», а так само і наслідком для подальшого скасування судового рішення, не може вважатись спором між судами про підсудність.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 187, 354 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Передати матеріали цивільної справи №176/4636/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за територіальною юрисдикцією для розгляду, до Хаджибейського районного суду міста Одеси.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу судді протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Передачу справи на розгляд іншому суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Калініченко Л. В.