Дата документу 22.01.2026 Справа № 314/2246/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/2246/25 Головуючий у 1-й інстанції: Мануйлова Н.Ю.
Провадження № 22-ц/807/283/26 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Гончар М.С.,

Онищенка Е.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 жовтня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року представник ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 04.05.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» Горбачова А.І. подала заявку на отримання кредиту № 4859539. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит № 4859539 від 04.05.2021 з ТОВ «МІЛОАН», та відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 17 000 грн.

13.09.2021 відповідно до умов Договору відступлення прав вимоги № 07Т, ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором № 4859539 від 04.05.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача.

Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 73 678 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 17 000 грн; заборгованість за відсотками 55 488 грн; заборгованість за комісійними винагородами - 1 190 грн; заборгованість за пенею - 0 грн.

У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору № 4859539 від 04.05.2021, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі № 4859539 від 04.05.2021, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», у якому зазначено інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 4859539 від 04.05.2021р.

Позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором № 4859539 від 04.05.2021, тому позивач звернувся до суду.

Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просив суд стягнути з з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 4859539 від 04.05.2021 у розмірі 73 678,00 грн, судовий збір в сумі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 жовтня 2025 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами у справі в суді першої та апеляційної інстанцій.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що04.05.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» за адресою: https://miloan.ua/, було подано Заявку на отримання кредиту № 4859539. Заява на отримання кредиту знаходиться у власному кабінеті відповідача на вказаному веб-сайті Товариства. Таким чином, відповідачу було направлено електронним повідомленням (SMS) на номер телефону одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов договору, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.

Заявник стверджує, що кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора та вважає, що факт укладення між сторонами правочину підтверджено належними та допустимими доказами.

Крім того, відповідно до норм чинного законодавства ТОВ «Мілоан» на підставі платіжного доручення № 4859539 від 04.05.2021 перерахував відповідачу кредитні кошти на платіжну картку відповідача в сумі 17 000,00 грн.

Від ОСОБА_1 , в особі її представника - адвоката Ведмедовської Г.О., на адресу апеляційного суду надійшов відзив, у якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. Зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та, як наслідок, ухвалено обґрунтоване та законне рішення, а викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Вказує, що ОСОБА_1 договорів з ТОВ «Мілоан» не укладала, коштів від даного Товариства не отримувала. Вказане підтверджується тим, що в долученому позивачем Договорі про споживчий кредит № 4859539 відсутні відомості щодо підписання електронним підписом такого Договору відповідачкою. В шапці даного Договору наявна інформація, що Договір: «Підписано Вініченко Олексій Віталійович, ТОВ Мілоан, час 04.05.2021 09:46». Жодної інформації щодо підписання Додатків до даного Договору відповідачкою долучені позивачем документи також не містять. Отже, між сторонами не було жодної домовленості.

Зауважує, що у позивача був час та можливість долучити до матеріалів даної справи оригінал договору про споживчий кредит № 4859539 разом з протоколом підписання такого Договору в електронному вигляді, та оригінали інших документів. Однак, даним правом позивач не скористався. Оригінали Договору та Додатків також не були надані й під час подання апеляційної скарги. Разом з тим, лише наявність у преамбулі Договору інформації щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків відповідачки, її прізвища, ім`я, по батькові, паспортних даних, ніяким чином не надає можливість стверджувати, що вона дійсно мала намір отримати від ТОВ «МІЛОАН» кошти в кредит. Додатково інформує, що вказана електронна пошта нібито відповідачки, їй ніколи не належала. Так само, й номер телефону є відмінним від номеру телефону, яким володіє відповідачка. Вказане свідчить про вчинення шахрайських дій відносно відповідачки, за наслідком чого остання була змушена звернутися до правоохоронних органів.

Крім того, без повідомлення відповідачем про номер свого карткового рахунку ТОВ «МІЛОАН» позбавлений можливості здійснити переказ коштів. Скаржник не зазначив, яким способом ТОВ «МІЛОАН» нібито був повідомлений відповідачкою про її банківський рахунок.

Звертає увагу, що позивач надав до суду Платіжне доручення 45388268, яке сформувала не банківська установа, а ТОВ «МІЛОАН», яке не є банківською установою, а отже, не наділене такими повноваженнями як здійснення переказу коштів. До того ж, у даному платіжному доручені відсутня така обов`язкова інформація як зазначення суми переказу словами. У вказаному платіжному дорученні міститься інформація щодо банку отримувача як «pb», код банку «MASTERCARD», кредитний рах. № «516874*22». У Єдину державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань назва такої юридичної особи як «pb» відсутня.

Крім іншого, зауважує, що позивач безпідставно ототожнює виписку з особового рахунку клієнта з власноручно складеним розрахунком заборгованості.

У відповіді на відзив представник ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. посилається на те, що алгоритм дій щодо укладення правочину в електронній формі у сукупності з наданими доказами дає підстави вважати доведеним факт того, що Договір про споживчий кредит № 4859539 від 04.05.2021 був підписаний з ТОВ «МІЛОАН» саме відповідачем. Разом із тим, твердження відповідача про те, що електронна пошта та номер телефону нібито не належать їй, є непідтвердженим і вводить суд в оману. Матеріали справи не містять доказів того, що рахунок, на який були перераховані кошти за договором про споживчий кредит № 4859539 від 04.05.2021, був відкритий на ім`я особи, яка шахрайським способом отримала від імені відповідача кредитні кошти.

Звертає увагу, що відповідач не звертався до суду за захистом своїх прав із позовом до ТОВ «МІЛОАН» про визнання правочину недійсним, що є черговим доказом того, що відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань за договором про споживчий кредит № 4859539 від 04.05.2021.

Вважає, що наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 45388268 від 04.05.2021 року є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування первісним кредитором кредитних коштів відповідачу на умовах, визначених договором про споживчий кредит № 4859539 від 04.05.2021.

Крім того, зазначає, що представником позивача у відповіді на відзив було подано клопотання про витребування з банку доказів перерахування кредитних коштів. Однак судом першої інстанції не було поновлено строк на подання зазначеного клопотання, у зв`язку з чим, судом не були повно та достовірно встановлені обставини, що підтверджують факт перерахування кредитних коштів. Водночас, у зв`язку з повним запереченням представника відповідача щодо факту отримання коштів, апелянт вважає за необхідне заявити клопотання про витребування доказів за платіжною карткою відповідача та поновити строк для подання зазначеного клопотання, з метою забезпечення повного та об`єктивного встановлення обставин справи.

У зв`язку з чим, представник ТОВ «Діджи Фінанс» просить: скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задовольнити в повному обсязі; поновити апелянту пропущений процесуальний строк на подання клопотання про витребування доказів у цій справі; витребувати у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (01001, Україна, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1д, ) наступні докази:

- інформацію чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) платіжну картку № НОМЕР_2 ;

- виписку про рух грошових коштів по картковому рахунку № НОМЕР_2 за період з 04.05.2021-10.05.2021 з відображенням часу зарахування коштів;

- інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_2 за період з 04.05.2021-10.05.2021;

- ідентифікаційні дані власника карткового рахунку № НОМЕР_2 , у тому числі, прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо) та усі інші наявні відомості щодо даної особи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін,з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги не доведені, оскільки відсутні належні, допустимі та достатні докази, що підтверджують обставини, зазначені у позовній заяві.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 04.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» в особі генерального директора Вініченко Олексія Віталійовича, який діє на підставі Статуту, та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 4859539 (індивідуальна частина).

Пунктом 1.1. договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.

Згідно пункту 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 17 000,00 грн у валюті: Українські гривні.

Відповідно до пункту 1.3. договору кредит надається строком на 30 днів з 04.05.2021 (строк кредитування).

Пунктом 1.4. договору передбачено, що термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 03.06.2021.

Пунктом 1.5. договору визначено загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 5 678,00 грн в грошовому виразі та 3,076.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1 - 1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 22 678,00 гривень. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним, та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.

Згідно пункту 1.5.1. договору, комісія за надання кредиту становить 1190,00 грн, яка нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Пунктом 1.5.2. договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 4488,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до пункту 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Пунктами 6.1-6.4. передбачено порядок укладення договору.

Так, згідно пунктів 6.1., 6.2. цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству.

Відповідно до платіжного доручення 45388268 від 04.05.2021 ТОВ «МІОЛАН» проведено транзакцію по перерахуванню грошових коштів на «Кредит рах.№ НОМЕР_2 » у розмірі 17 000 грн., отримувач: ОСОБА_1 , призначення платежу: Кошти згідно договору 4859539.

Згідно копії відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» за кредитним договором 4859539 від 04.05.2021 року - надано кредит на суму 17 000 грн., 04.05.2021 нараховано комісію за оформлення кредиту 1 190 грн.; сума боргу складає 73 678 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 17 000 грн; заборгованість за відсотками 55 488 грн; заборгованість по комісії 1 190 грн; заборгованість за пенею - 0 грн.

13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 07Т, відповідно до якого та витягу з додатка до нього, право вимоги за кредитним договором № 4859539 від 04.05.2021, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, перейшло до позивача на суму заборгованості 73 678 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 зазначеного Закону передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Водночас електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

При цьому, зі системного аналізу положень зазначених вище норм закону вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як убачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач посилався на те, що 04.05.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відповідач подала Заявку на отримання кредиту №4859539. Дана заявка знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого позичальник підтверджує прийняття умов кредитного договору № 4859539 від 04.05.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Таким чином, відповідач уклала договір про споживчий кредит № 4859539 від 04.05.2021 з ТОВ «Мілоан», та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на її картковий рахунок в сумі 17 000 грн.

На підтвердження надання відповідачу та зарахування на її банківську карту кредитних коштів в розмірі 17 000 грн позивачем надано суду копію платіжного доручення № 45388268 від 04.05.2021, згідно якого ТОВ «Мілоан» проведено транзакцію по перерахуванню грошових коштів на кредит рах. № НОМЕР_2 у розмірі 17 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено факт укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачем договору про споживчий кредит № 4859539 від 04.05.2021 шляхом прийняття пропозиції (акцепту) у електронній формі, а також не доведено отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 17 000,00 грн на підставі договору про споживчий кредит № 4859539 від 04.05.2021.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на досліджених і належно оцінених доказах, які містяться у матеріалах справи.

У постанові Верховного Суду від 29.02.2021 у справі № 922/51/20 сформульовано правовий висновок, відповідно до якого учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ у таких формах: оригінал, електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом, паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом.

У постанові ВС від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 зазначено, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Як зазначалося вище, згідно пунктів 6.1., 6.2. договору про споживчий кредит № 4859539 від 04.05.2021, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству.

Однак, договір про споживчий кредит № 4859539 від 04.05.2021 не містить відомостей про одноразовий ідентифікатор, який має бути згенерований при підписанні відповідачем цього договору. Також, не містять відомостей про такий одноразовий ідентифікатор інші докази, надані позивачем.

Таким чином, ТОВ «Діджи Фінанс», яке згідно договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 набуло від ТОВ «Мілоан» право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 4859539 від 04.05.2021, не надало доказів проведення ідентифікації особи позичальника при вході в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

При цьому, зазначення у тексті договору особистих даних відповідача (прізвище, ім`я, по батькові відповідача, адреса її проживання, серія, номер паспорта та ідентифікаційний код) не підтверджує підписання останньою кредитного договору в електронній формі.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності належних та допустимих доказів укладення 04.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем договору про споживчий кредит № 4859539 та належного виконання ТОВ «Мілоан» умов кредитного договору щодо здійснення безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника, у зв`язку з чим позов ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню.

Отже, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

Щодо клопотання скаржника про витребування доказів колегія суддів зазначає наступне.

Пунктами 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

У справі, яка переглядається, встановлено, що 18.08.2025 представник позивача надав до суду першої інстанції відповідь на відзив, у якій зазначив, що оригінали первинних бухгалтерських документів, які підтверджують факт переказу кредитних коштів (зокрема платіжні доручення, меморіальні ордери, банківські виписки тощо) зберігаються виключно в банківській установі, яка виступає посередником у проведенні безготівкової операції. З огляду на зазначене, для повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, а також з метою підтвердження факту надання кредитних коштів та їх зарахування на платіжну картку відповідача, виникла необхідність подати клопотання про витребування відповідних доказів у банківської установи, яка здійснила платіж.

Тому представник позивача просив суд першої інстанції поновити пропущений процесуальний строк на подання клопотання про витребування доказів, витребувати у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (01001, Україна, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1д, ) наступні докази:

- інформацію чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) платіжну картку № НОМЕР_2 ;

- виписку про рух грошових коштів по картковому рахунку № НОМЕР_2 за період з 04.05.2021-07.05.2021 з відображенням часу зарахування коштів;

- інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_2 за період з 04.05.2021-07.05.2021;

- ідентифікаційні дані власника карткового рахунку № НОМЕР_2 , у тому числі, прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо) та усі інші наявні відомості щодо даної особи.

Суд першої інстанції, вирішуючи вказане клопотання, виходив із того, що у даній справі позивач подав вищевказане клопотання після отримання відзиву і просив поновити строк на його подання, оскільки не мав фізичної можливості отримати вказані документи раніше у зв`язку з відсутністю доступу до банківської інформації. Обов`язок позивача подати докази чи клопотання про їх витребування разом з позовною заявою, визначений статтею 83 ЦПК України, не залежить від подання відзиву на позовну заяву. Позивач стверджує, що докази, зазначені у відповіді на відзив, можуть бути надані виключно шляхом звернення до суду.

Суд першої інстанції правильно виснував, що позивач не довів існування об`єктивних причин, які не залежали від нього і які перешкоджали йому подати клопотання про витребування доказів разом з позовною заявою.

Як зазначалося вище, у відповіді на відзив на апеляційну скаргу представником ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. було заявлено клопотання про витребування з банку доказів перерахування кредитних коштів, в обґрунтування якого представник посилається на те, що у зв`язку з повним запереченням представником відповідача факту отримання коштів, апелянт вважає за необхідне заявити клопотання про витребування доказів за платіжною карткою відповідача та поновити строк для подання зазначеного клопотання, з метою забезпечення повного та об`єктивного встановлення обставин справи.

З зв`язку з чим, представник ТОВ «Діджи Фінанс» просить: поновити апелянту пропущений процесуальний строк на подання клопотання про витребування доказів у цій справі; витребувати у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» наступні докази:

- інформацію чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) платіжну картку № НОМЕР_2 ;

- виписку про рух грошових коштів по картковому рахунку № НОМЕР_2 за період з 04.05.2021-10.05.2021 з відображенням часу зарахування коштів;

- інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_2 за період з 04.05.2021-10.05.2021;

- ідентифікаційні дані власника карткового рахунку № НОМЕР_2 , у тому числі, прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо) та усі інші наявні відомості щодо даної особи.

Вирішуючи дане клопотання колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 83 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у ч. 2 та 3 ст. 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Статтею 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивачем були подані документи, які були наявні у нього та які, на його думку, підтверджували викладені в позовній заяві обставини, і на підставі вказаних доказів судом першої інстанції було ухвалено рішення.

При цьому, в позовній заяві позивач просив розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних доказів та матеріалів, без участі представника ТОВ «Діджи Фінанс» (т. 1, а.с. 13).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не мав об`єктивної можливості надати такі докази, оскільки в нього відсутній доступ до зазначеної інформації, колегією суддів оцінюються критично, оскільки доказів, які б свідчили про те, що позивач ставив перед судом першої інстанції питання про витребування вказаної інформації з дотриманням вищенаведених норм ЦПК України, матеріали справи не містять.

За викладеного, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для поновлення скаржнику строку для подання клопотання про витребування доказів під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до повторень підстав позову, незгоди з рішенням суду першої інстанції, незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, тобто стосуються переоцінки доказів, яким була надана належна оцінка судом, і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Посилання в апеляційній скарзі на відповідні правові висновки Верховного Суду не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки в указаних справах були встановлені інші фактичні обставини, порівняно з обставинами у цій справі.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «РуїзТоріха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Враховуючи наведене, колегія суддів уважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 жовтня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 22 січня 2026 року.

Головуючий: Д.А. Трофимова

Судді: М.С. Гончар

Е.А. Онищенко