Справа № 751/3902/24
Провадження № 2/750/50/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

суддіСупруна О.П.,
секретарі за участюЩибря Ю.С., Тарасовець К.В., прокурора Дементьєвої М.М., представника відповідача адвоката Торбєєва М.О., представника третьої особи Чернігівської міської ради Сидор А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 750/19058/23 за позовом заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора, державної реєстрації та зобов`язання вчинити певні дії,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Чернігівська міська рада, Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради, Акціонерне товариство «Укртелеком»,

у с т а н о в и в :

29.04.2024 заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 , у якому просить:

- скасувати рішення державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Пінчука І.Ю. від 08.02.2021 №56509974 про державну реєстрацію прав на нежитлову будівлю та скасувати державну реєстрацію прав на нежитлову будівлю загальною площею 618,3 кв. м, що розташована по АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , від 03.02.2021 №40452022, учинену державним реєстратором Чернігівської районної державної адміністрації Пінчуком І.Ю.;

- зобов`язати ОСОБА_1 виконати вимоги п. 2.6. Договору купівлі-продажу №8/22 від 11.08.2020, який укладений між ПАТ "Укртелеком" та ОСОБА_1 , а саме повністю демонтувати та повністю вивезти товар, прибрати та повністю вивезти будівельне сміття з місця його розміщення (земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:014:0037, площею 0,4643 га, є територіальна громада міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради, постійним користувачем Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради. 15.08.2016 між Чернігівською міською радою та ПАТ «Укртелеком» укладено Договір оренди земельної ділянки №2722, відповідно до якого орендар приймає в оренду земельну ділянку (кадастровий номер :02:014:0037) в АДРЕСА_2 для експлуатації складу (землі зв`язку). Відповідно до вказаного договору об`єктом оренди є земельна ділянка площею 0,4643 га, на земельній ділянці знаходиться склад. Термін дії договору до 28.04.2021. Відповідно до п. 39 рішення сесії Чернігівської міської ради від 24.12.2020 № 3/VIII-33 указаний договір розірваний за згодою сторін. Пунктом 39 рішення сесії Чернігівської міської ради від 24.12.2020 № 3/VIII-33 вирішено передати земельну ділянку (кадастровий номер :02:014:0037), площею 0,4643 га, по АДРЕСА_2 , для розміщення та експлуатації об`єктів і споруд телекомунікацій. 16.01.2021 між Чернігівською міською радою та ПАТ «Укртелеком» підписано угоду про розірвання договору оренди земельної ділянки № 2722 від 15.08.2016. 11.08.2020 між ПАТ «Укртелеком» та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу №8/22, за умовами якого: ОСОБА_1 отримав будівельні матеріали, що були у вжитку, які втратили експлуатаційні властивості за прямим призначенням, згідно зі специфікацією; будівельні матеріали, які є об`єктом купівлі-продажу за договором, продаються Сергіїву С.П. у змонтованому вигляді за місцем їх знаходження без гарантії якості (частина товару може бути у непридатному стані) та без гарантійного строку експлуатації; покупець зобов`язаний повністю демонтувати та повністю вивезти товар, прибрати та повністю вивезти будівельне сміття з місця його розміщення (земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) за власний рахунок протягом 60 днів з моменту підписання відповідного акта приймання-передачі товару. Згідно Додатку №2 до Договору купівлі-продажу № 8/22 від 11.08.2020 між ПАТ «Укртелеком» та ОСОБА_1 підписаний акт приймання- передачі. Відповідно до протоколу огляду місця події від 21.11.2023, який проведено на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , установлено, що за вказаною адресою розміщено одноповерхову будівлю з білої та червоної цегли, стеля якої перекрита бетонними плитами, при цьому, у деяких місцях плити відсутні, а також відсутня покрівля. Стан об`єкта свідчить про те, що дане приміщення не використовується за призначенням протягом тривалого часу та недобудоване. Будь-які сліди будівництва та реконструкції об`єкта нерухомості, площа якого складає приблизно 600 кв.м, на момент огляду відсутні. Як убачається з листа Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 15.03.2024, ним не приймались рішення про затвердження та надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки ОСОБА_1 з кадастровим номером :02:014:0037 по АДРЕСА_1 . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , площею 618,3 кв.м, є ОСОБА_1 , а підставою для внесення запису є технічний паспорт, виданий 02.02.2021, б/н, ТОВ «Експертна компанія «ІТЕО» на замовлення ОСОБА_1 . У силу частин 4 та 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку, проте відповідач жодних прав на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , на якій збудовано нежитлову будівлю загальною площею 618,3 кв.м., не набував. Таким чином, у ОСОБА_1 будь-яких правовстановлюючих документів на земельну ділянку по АДРЕСА_1 не було, а тому спірна нежитлова будівля є об`єктом самочинного будівництва.

Суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова Деркач О.Г. ухвалою від 06.05.2024 передав справу на розгляд Деснянському районному суду м. Чернігова за територіальною підсудністю.

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Логвіна Т.В. ухвалою від 28.05.2024 прийняла позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрила провадження у справі, призначила підготовче засідання та встановила сторонам строк для подачі суду заяв по суті справи, визначених частиною другою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України).

18.06.2024 представник відповідача, адвокат Торбєєв М.О., через систему «Електронний суд» подав відзив, у якому просив відмовити в позові. На обґрунтування своїх доводів зазначив, що спірний об`єкт нерухомого майна належить на праві приватної власності громадянину ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу № 748100.01-178/22 від 11.08.2020, відповідно до умов якого ПАТ «Укртелеком» продав, а ОСОБА_1 прийняв у власність будівельні матеріали, що були у вжитку, за адресою: АДРЕСА_3 . Тобто фактично ОСОБА_1 набув права власності на нежитлову споруду склад як об`єкт нерухомого майна. Відповідно до п. 1.2. договору будівельні матеріали, які є об`єктом купівлі-продажу, продаються покупцю в змонтованому вигляді за місцем їхнього знаходження без гарантій якості (частина товару може бути в непридатному стані) та без гарантійного строку експлуатації. Тобто, указана будівля не була зареєстрована, як це передбачено для об`єктів нерухомості, яким по факту вона і є, то і при продажу її найменування було визначено як будівельні матеріали в зібраній конструкції. Саме цей Договір і є первинним документом, який підтверджує перехід прав від АТ «Укртелеком» до ОСОБА_1 . Отже, посилання позивача на відсутність права власності і правовстановлюючих документів у відповідача на цей об`єкт є необґрунтованими. Рішенням Чернігівської міської ради від 23.12.2005 «Про надання, вилучення і передачу земельних ділянок в межах м. Чернігова та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок», пункт 60 рішення, міська рада передала ВАТ «Укртелеком» у короткострокову оренду, строком на 5 років, земельні ділянки, у тому числі, 0,4643 га по АДРЕСА_2 , для експлуатації складу. У подальшому право оренди/користування ВАТ «Укртелеком» неодноразово продовжувалося. Після набуття у власність будівлі ОСОБА_1 зареєстрував в порядку відповідної процедури набуте право власності на спірний об`єкт нерухомості, як того вимагає Закон (частина перша статті 181 та частина перша статті 182 Цивільного кодексу України). Для реєстрації набутого права власності на вищенаведений об`єкт нерухомого майна, а також маючи намір здійснити відповідне будівництво ОСОБА_1 уклав Договір № 15-20-І від 15.09.2020 із Управлінням капітального будівництва Чернігівської міської ради. Після укладання цього договору між ОСОБА_1 та Управлінням капітального будівництва Чернігівської міської ради на здійснення будівництва управління звернулося до Чернігівської міської ради з клопотанням про отримання земельної ділянки під цим же об`єктом цією ж площею 0,4643 га (кадастровий номер :02:014:0037) по адресі: АДРЕСА_2 , як і було в колишнього власника цієї нерухомості АТ «Укртелеком». Відповідно до поданого клопотання рішенням Чернігівської міської ради від 24.12.2020 № 3/VIII-33 управлінню було надано у постійне користування вищевказану земельну ділянку. ОСОБА_1 як належний користувач земельною ділянкою сплачує щорічний податок у розмірі 38 392 грн 50 коп. Окремо представник відповідача зазначає, що з аналізу пред`явленого позову незрозуміло, яке право Чернігівської міської ради взагалі було порушено, оскільки земельна ділянка, на якій перебуває вищевказаний об`єкт нерухомого майна залишився у власності громади. Не зрозуміло як скасування реєстрації права може скасувати право власності на придбане ОСОБА_1 майно в АТ «Укртелеком», із огляду на положення абз. 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Прокурор у позові підстави для такого скасування угоди не зазначає і способу захисту та вимоги щодо цієї угоди також не формулює. Щодо зобов`язання відповідача повністю демонтувати та вивезти товар, прибрати та вивезти будівельне сміття з місця його розміщення представник відповідача зазначає, що не зрозуміло, у чиїх інтересах прокурор звернувся з позовом Чернігівської міської ради або АТ «Укртелеком» як сторони по Договору, оскільки ототожнення інтересів громади міста Чернігова з інтересами окремого господарського товариства є очевидно не коректним.

21.06.2024 Чернігівська окружна прокуратура через систему «Електронний суд» подала відповідь на відзив, у якому заперечила доводи, викладені у відзиві.

27.09.2024 АТ «Укртелеком» через систему «Електронний суд» подало клопотання, у якому підтримало позов у частині зобов`язання ОСОБА_1 виконати вимоги п. 2.6. Договору купівлі-продажу №8/22 від 11.08.2020, а саме: повністю демонтувати та повністю вивезти товар, прибрати та повністю вивезти будівельне сміття з місця його розміщення (земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

30.09.2024 Чернігівська міська рада через систему «Електронний суд» звернулася із заявою, у якій повідомила суд про те, що позов заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури не підтримує як безпідставний, оскільки її права відповідачем жодним чином не порушені.

01.10.2024 суд своєю ухвалою, унесеною до протоколу судового засідання, відмовив у задоволенні клопотання представника про залишення позову без розгляду та змінив статус Чернігівської міської ради як учасника справи з позивача на третю особу.

07.11.2024 Чернігівська міська рада як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, через систему «Електронний суд» звернулася із заявою, в якій заперечила проти задоволення позову, оскільки земельна ділянка по АДРЕСА_1 в будь-якому разі залишиться в комунальній власності і її інтереси не порушуються.

28.01.2025 Чернігівська окружна прокуратура через систему «Електронний суд» подала заперечення на пояснення Чернігівської міської ради, де зазначила, що звернення з даним позовом зумовлено тим, що внаслідок незаконних дій відповідача та державного реєстратора територіальна громада позбавлена можливості використовувати земельну ділянку під об`єктом самочинного будівництва.

Ухвалою від 21.04.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

07.08.2025 суддю ОСОБА_2 звільнено з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 07.08.2025 № 1654/0/15-25.

На підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.08.2025 № 6 справа передана до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2025 справа визначена для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Супруну О.П.

Суддя Супрун О.П. ухвалою від 17.09.2025 прийняв справу до свого провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 03.11.2025.

03.11.2025 у судовому засіданні оголошена перерва до 03.12.2025.

03.12.2025 у судовому засіданні продовжена перерва до 12.01.2026.

У судовому засіданні представник прокурор просила задовольнити позовні вимоги, указавши, що самочинне будівництво не може підставою для державної реєстрації права власності. Разом із тим, правові підстави для зобов`язання виконати умову договору, стороною якого Чернігівська міська рада не була, прокурор не пояснила.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.

Представник Чернігівської міської ради вважала позов таким, що не підлягає задоволенню.

Інші учасники до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені, про причини неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:014:0037 площею 0,4643 га є територіальна громада міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради, а постійним користувачем Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради (а.с. 23-27).

15.08.2016 між Чернігівською міською радою (Орендодавець) та ПАТ «Укртелеком» (Орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки № 2722, за умовами якого Орендар приймає в оренду земельну ділянку (кадастровий номер :02:014:0037) у АДРЕСА_2 для експлуатації складу (землі зв`язку). Відповідно до вказаного договору об`єктом оренди є земельна ділянка площею 0,4643 га, на якій знаходиться склад. Термін дії договору до 28.04.2021 (а.с. 63-66).

Чернігівська міська рада своїм рішенням від 24.12.2020 № 3/VIII-33 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою, надання, вилучення і передачу земельних ділянок юридичним і фізичним особам» (пункт 39) за згодою сторін розірвала договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :02:014:0037), площею 0,4643 га, по АДРЕСА_2 , від 15.08.2016 № 2722 (а.с. 45-47).

Цим же рішенням (пункт 40) Рада вирішила, ураховуючи Договір від 15.09.2020 № 15-20-1, передати згадану земельну ділянку Управлінню капітального будівництва Чернігівської міської ради для розміщення та експлуатації об`єктів і споруд телекомунікацій.

16.01.2021 між Чернігівською міською радою та ПАТ «Укртелеком» підписано Угоду про розірвання договору оренди земельної ділянки № 2722 від 15.08.2016 (а.с. 66).

11.08.2020 між ПАТ «Укртелеком» та ОСОБА_1 укладений Договір купівлі-продажу №8/22 (далі Договір №8/22).

Згідно з пунктом 1.1 Договору ОСОБА_1 отримав будівельні матеріали, що були у вжитку, які втратили експлуатаційні властивості за прямим призначенням, згідно зі специфікацією.

Відповідно до пункту 1.2 Договору №8/22 будівельні матеріали, які є об`єктом купівлі-продажу за договором продаються Сергіїву С.П. у змонтованому вигляді за місцем їх знаходження без гарантії якості (частина Товару може бути у непридатному стані) та без гарантійного строку експлуатації.

Згідно з пунктом 2.6. Договору №8/22 покупець зобов`язаний повністю демонтувати та повністю вивезти товар, прибрати та повністю вивезти будівельне сміття з місця його розміщення (земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) за власний рахунок протягом 60 днів з моменту підписання відповідного акта приймання-передачі товару.

Згідно з Додатку №2 до Договору №8/22 між ПАТ «Укртелеком» та ОСОБА_1 підписаний акт приймання-передачі.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 21.11.2023, який проведено на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , за вказаною адресою розміщено одноповерхову будівлю з білої та червоної цегли, стеля якої перекрита бетонними плитами, при цьому, у деяких місцях плити відсутні, а також відсутня покрівля. Стан об`єкта свідчить про те, що дане приміщення не використовується за призначенням протягом тривалого часу та недобудоване. Будь-які сліди будівництва та реконструкції об`єкта нерухомості, площа якого складає приблизно 600 кв.м, на момент огляду відсутні.

Як убачається зі змісту листа Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 15.03.2024, ним не приймались рішення про затвердження та надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки ОСОБА_1 із кадастровим номером :02:014:0037 по АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , площею 618,3 кв.м, є ОСОБА_1 , про що державним реєстратором Чернігівської районної державної адміністрації Пінчуком І.Ю. унесений запис №56509974 від 08.02.2021. Підставою для внесення запису є технічний паспорт від 02.02.2021, б/н, виданий ТОВ «Експертна компанія «ІТЕО» на замовлення ОСОБА_1 , у якому зазначено про розміщення виробничої будівлі загальною площею 618,3 кв.м по АДРЕСА_2 .

Чернігівська окружна прокуратура вважає, що оскільки в ОСОБА_1 будь-яких правовстановлюючих документів на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , з огляду на відсутність відповідного дозволу на будівництво нежитлової будівлі загальною площею 618,3 кв.м по АДРЕСА_1 не було, то ця нежитлова будівля є об`єктом самочинного будівництва, право власності на яке не могло оформлене за ПАТ «Укртелеком», за відсутності відповідних документів на право виконувати будівельні роботи.

Ураховуючи викладене, відповідач також не міг набути право власності на спірний об`єкт самочинного будівництва, який у Договорі №8/22 визначений як будівельні матеріали, що були у вжитку.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

За змістом статей 13, 19 Конституції України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону).

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятої 19.09.2012 на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15.01.2009 у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Велика Палата Верховного Суду в постанові № 903/129/18 від 15.10.2019 зазначила, що сам факт не звернення до суду сільської ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян членів територіальної громади с. Городище та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Частиною четвертою статті 57 ЦПК України визначено, що відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті.

Отже, ураховуючи те, що прокурор пред`явив позов не в інтересах Чернігівської міської ради, а в інтересах держави, а зазначена юридична особа лише уповноважена здійснювати певні функції в спірних правовідносинах, то прокурор має право вимагати розгляду справи по суті.

Аналогічно висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.02.2025 у справі № 192/265/23 (провадження № 61-17325св24).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

Статтею 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) кожній особі надане право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).

У пунктах 6.306.35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13 (провадження № 12-115 гс 19) зроблено висновок, що «законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. При цьому формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Тож реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті. У справі, що розглядається, підставою для відмови в задоволенні позову в частині вимог органів державної влади та місцевого самоврядування суди визнали факт набуття відповідачем права власності на об`єкт нерухомого майна після закінчення його будівництва та, посилаючись на встановлений факт, вказали про неможливість знесення об`єкта нерухомості, на який зареєстровано право власності, у порядку, встановленому для самочинно побудованих об`єктів. Проте, вказуючи про порушення гарантованого Конституцією права власності, суди разом з тим не врахували відомостей щодо документа державної реєстрації такого права в порушення умов надання в користування землі, на якій здійснено забудову, встановлених договором обмежень щодо її забудови та передбачених законодавством правил і порядку здійснення такої забудови не змінюють режиму такого об`єкта та не виключають застосування правових наслідків щодо такого будівництва».

У постанові від 02.06.2021 у справі № 509/11/17 (провадження № 61-268 св 21) Верховний Суд дійшов висновку, що належними відповідачами за вимогами про знесення самочинно збудованого майна, приведення приміщень у первісний стан, шляхом знесення самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом перебудови самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна мають бути чинні власники спірного майна, а визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів та визнання недійсними договорів купівлі-продажу не є ефективним способом захисту та не забезпечує усунення порушень спричинених самочинним будівництвом.

У постанові від 27.10.2021 у справі № 202/7377/16-ц (провадження № 61-20139 св 19) Верховний Суд дійшов висновку, що, задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна та скасування записів про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суди: не урахували, що власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а саме ефективним способом захисту, який відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам, оскільки вирішення вимог про знесення самочинного будівництва виключає застосування інших вимог власника (користувача) земельної ділянки про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22 (провадження № 12-39 гс 23) зроблено висновок, що за обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.

Крім того, про те, що позовні вимоги про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів, які заявлені саме у зв`язку зі здійсненням самочинного будівництва є неефективними способами захисту, указував Верховний Суд у постанові від 27.04.2022 у справі № 521/21538/19 (провадження № 61-204 св 22).

Чернігівська окружна прокуратура яку на підставу своїх вимог посилається на самочинність будівництва ОСОБА_1 нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , площею 618,3 кв.м, на земельній ділянці з кадастровим номером :02:014:0037 по АДРЕСА_1 .

Із урахуванням підстав позову та встановлених під час судового розгляду обставин даної справи, вимога про скасування рішення державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Пінчука І.Ю. від 08.02.2021 №56509974 про державну реєстрацію прав на нежитлову будівлю та скасування державної реєстрації прав на неї за ОСОБА_1 не може бути розцінена судом як належний та ефективний спосіб захисту із огляду на вказане вище законодавство та сталу практику суду касаційної інстанції.

Щодо вимоги зобов`язати ОСОБА_1 виконати вимоги пункту 2.6. Договору №8/22, який укладений між ним та ПАТ "Укртелеком", а саме повністю демонтувати та повністю вивезти товар, прибрати та повністю вивезти будівельне сміття з місця його розміщення (земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 152 ЦК України акціонерне товариство є господарським товариством, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

За визначенням частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як убачається зі змісту Договору № 8/22, його сторонами є АТ «Укртелеком» та ОСОБА_1 , а тому звернення до суду з позовом в інтересах громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради з вимогою виконати зобов`язання за договором, стороною якого Чернігівська міська рада не виступає, є безпідставним.

Ураховуючи викладене, у позові належить відмовити в повному обсязі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору належить покласти на Чернігівську окружну прокуратуру.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити в позові заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора, державної реєстрації та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Чернігівська обласна прокуратура, місцезнаходження: вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Третя особа: Чернігівська міська рада, місцезнаходження: вул. Магістратська, 7, м. Чернігів; .

Третя особа: Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради, місцезнаходження: вул. І. Мазепи, 19, м. Чернігів; .

Третя особа: Акціонерне товариство «Укртелеком», місцезнаходження: бульвар Тараса Шевченка, 18, м. Київ; .

Суддя