У Х В А Л А

19.01.2026 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Величка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Венгринюк О.Р.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2

при розгляді у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , П`ятої Львівської державної нотаріальної контори, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору дарування та реєстраційного посвідчення, застосування наслідків нікчемного правочину, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , П`ятої Львівської державної нотаріальної контори, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору дарування та реєстраційного посвідчення, застосування наслідків нікчемного правочину.

19.01.2026 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 подано заяву про відвід. Зазначають, що головуючий суддя Величко О.В. не може продовжувати розгляд даної цивільної справи № 465/6858/20 і підлягає відводу, оскільки, на думку заявників, суддя зацікавлений в результатах розгляду цієї справи на догоду та на користь відповідача ОСОБА_4 . Зокрема, на переконання заявників, судом безпідставно відкладався розгляд справи у зв`язку із неявкою ОСОБА_4 та її представника. Вважають, що дії судді Величка О.В. призвели до свідомого затягування розгляду справи, оскільки були всі підстави для проведення судового засідання у відсутності відповідача та її представника. Щодо судового засідання, яке було призначене на 15.01.2026 року, адвокатом Савкою Т.В. в чергове та, як стверджують заявники, необгрунтовано подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке безпідставно задоволено судом, що зумовило відкладення розгляду справи, з чим заявники категорично не погоджуються.

Як зазначають заявники у поданій заяві про відвід, такі дії та поведінка судді Величка О.В. вказують на явне упереджене ставлення до позивача та третьої особи із самостійними вимогами та вкотре свідчать про явну прихильність суду до відповідача ОСОБА_4 , надання їй значної переваги, в результаті чого суддя Величко О.В. в угоду та на користь відповідача ОСОБА_4 повністю знівелював суть принципу змагальності та рівності сторін у справі як базових гарантій права особи на справедливий суд.

За таких обставин у заявників немає жодних сподівань на справедливий розгляд даної справи саме суддею Величком О.В., оскільки такий, на їх переконання, не зацікавлений вирішувати спір неупереджено, об`єктивно та відповідно до вимог ЦПК України, водночас надає значну перевагу відповідачу ОСОБА_4 , a тому, вони заявляють відвід судді Величку О.В.

Разом з тим, 19.01.2026 року головуючим суддею Величком О.В. подано заяву про самовідвід у справі, яка оголошена в підготовчому судовому засіданні. Заява мотивована тим, що в підготовчому судовому засіданні 15.01.2026 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 клопотала про оголошення перерви у підготовчому судовому засіданні для подачі заяви про відвід головуючому судді. При цьому, зазначила, що подальший розгляд справи даним складом суду є недоцільним і вона такому не довіряє, оскільки, на її переконання, суд є корумпованим, надає необгрунтовані переваги стороні відповідача, яка, у свою чергу, не з`являється в судові засідання, а суд за відсутності такої сторони не вирішує заявлені у справі клопотання. Наведене, як ствердила ОСОБА_2 , викликає в неї сумніви в неупередженості суду та перешкоджає подальшому об`єктивному розгляду справи.

В подальшому, після закінчення 15.01.2026 року підготовчого судового засідання третя особа ОСОБА_2 в приміщенні залу суду та в присутності представника позивача ОСОБА_6 і секретаря судових засідань Венгринюк О.Р. усно звинуватила головуючого суддю Величка О.В. в особистій зацікавленості в результатах розгляду даної справи. Після цього третя особа ОСОБА_2 двічі, а саме 16.01.2026 року та 19.01.2026 року, телефонувала на робочий номер телефону секретаря судового засідання Венгринюк О.Р. та в наполегливій формі викладала свої доводи щодо неправомірних, на її думку, дій суду у справі, переконувала секретаря, що суд самоусунувся від вирішення процесуальних питань у справі, що покладає на неї та позивача надмірний тягар фінансових витрат по забезпеченню представництва своїх інтересів в суді. У зв`язку із цим третя особа висловлює негативне ставлення до складу суду і заявила, що буде домагатися його відводу.

Як вказується у заяві про самовідвід, на переконання судді, зазначений позапроцесуальний тиск на суд з боку третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Лисої Л.М., а також її безпідставні звинувачення у неупередженості, корумпованості та необгрунтованості дій суду можуть викликати у стороннього спостерігача сумніви в неупередженості судді та можливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

У підготовчому судовому засіданні третя особа ОСОБА_2 подану заяву підтримала, просила таку задовольнити з підстав, викладених у заяві про відвід від 19.01.2026 року. Наголосила, що викладена позиція щодо відводу судді Велика О.В. є спільною та узгодженою Лисою Л.М., Щербиною І.І. та Лисим В.Ц.

Представник відповідача ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні щодо задоволення заяви судді про самовідвід та заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про відвід судді поклався на розсуд суду.

Інші учасники в підготовче судове засідання не з`явилися. При цьому, представником позивача ОСОБА_3 - адвокатом Кваком В.В. подано заяву від 19.01.2026 року, в якій останній просив розгляд справи здійснювати за відсутності позивача та її представника, а також зазначив, що позивач підтримує відвід судді в повному обсязі і просить такий задоволити.

Частиною 8 статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді. За змістом ч.9 ст.40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу.

Суд, вивчивши подану заяву про відвід судді, а також заяву головуючого судді про самовідвід, заслухавши думку третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_2 та представника відповідача Савки Т.В., доходить наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до положень ч.2 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

У Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (ч. 1 ст. 6 Конвенції).

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 56 рішення ЄСПЛ від 06.03.2018 року у справі «Михайлова проти України» ЄСПЛ нагадав, що «безсторонність», як правило, означає відсутність упередженості або необ`єктивності, а її існування або відсутність можуть встановлюватися різними шляхами. Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 повинно встановлюватися згідно із: суб`єктивним критерієм, при якому мають ураховуватись особисті переконання та поведінка конкретного судді (тобто, чи мав суддя будь-які особисті упередження або чи був він об`єктивним у цій справі), та об`єктивним критерієм, тобто шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд (та, серед інших аспектів, його склад) достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справі «Моріс проти Франції» (Morice v. France), заява № 29369/10, пункт 73). У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді, слід визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає в якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обґрунтованим (пункт 76 рішення). Об`єктивний критерій в основному стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження. У зв`язку з цим навіть зовнішні прояви мають певну важливість, або, іншими словами, «правосуддя має не лише здійснюватися, має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984 року у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошує, що такі правила виражають заінтересованість національного законодавця з приводу усунення всіх обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості відповідного судді чи суду та є спробою забезпечити неупередженість шляхом усунення причин таких проблем. Окрім забезпечення відсутності фактичної упередженості, вони спрямовані на усунення будь-якого прояву небезсторонності, і, таким чином, сприяють підвищенню довіри, яку суди мають вселяти громадськості у демократичному суспільстві.

Відповідно до п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Щодо суті заявленого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відводу суд зазначає, що заявлений відвід обґрунтований виключно незгодою заявників із процесуальними діями головуючого судді при розгляді справи позовного провадження, зокрема відкладенням судового розгляду у зв`язку із неявкою сторони відповідача в підготовчі судові засідання.

З приводу наведеного суд зазначає, що змагальність сторін у судовому процесі дозволяє кожній стороні активно захищати свої права та інтереси. Сторони мають можливість представляти свідчення, докази та аргументи на підтримку своєї позиції перед судом. Суд, у свою чергу, має завдання ретельно розглянути всі аргументи та докази від обох сторін, заслухати їх думку і пояснення та прийняти об`єктивне рішення на підставі закону. Отже, з метою недопущення порушення принципів змагальності та рівності, гарантування кожній стороні однаковою мірою права на доступ до правосуддя розгляд справи відкладався у зв`язку із неявкою сторони відповідача та подання такою стороною клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на наявність поважних причин неприбуття представника відповідача. Наведене забезпечує рівність прав учасників в рамках розгляду справи та збалансування їх процесуальних інтересів.

Стосовно доводів заявників про привілейоване ставлення головуючого судді до сторони відповідача і прихильність до неї суд зазначає, що вказане твердження не підтверджується жодними доказами, є особистою думкою заявників і не відповідає дійсності та обставинам справи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення заявленого відводу, суд дійшов висновку про їх відсутність, оскільки процесуальні дії судді були пов`язані виключно із ходом розгляду справи та ґрунтувалися на вимогах цивільного процесуального законодавства, в тому числі щодо змагальності та диспозитивності цивільного судочинства. А тому, обставини заявленого відводу є надуманими та такими, що не відповідають дійсності і не свідчать про упередженість судді чи його зацікавленість в результатах розгляду справи.

З наявних матеріалів справи та поданої заяви про відвід слідує, що інші, передбачені ст.ст.36, 37 ЦПК України, підстави для відводу відсутні.

У зв`язку з цим суддя звертає увагу на те, що відвід повинен бути вмотивований з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це слугує підставою для відмови у його задоволенні.

При цьому, для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на його можливу упередженість, зацікавленість чи небезсторонність. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені підстави для відводу зводяться лише до незгоди позивача і третіх осіб з процесуальними діями судді Франківського районного суду м. Львова Величка О.В., що не може бути підставою для відводу судді, а відтак, заявлений судді відвід є необгрунтованим і задоволенню не підлягає.

Разом із тим, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, у справі головуючим суддею подано заяву від 19.01.2026 року про самовідвід, яка мотивована тим, що позапроцесуальний тиск на суд з боку третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 , а також її безпідставні звинувачення у неупередженості, корумпованості та необгрунтованості дій суду можуть викликати у стороннього спостерігача сумніви в неупередженості судді та можливості ухвалення ним законного, обгрунтованого та об`єктивного рішення у справі.

А тому, самовідвід головуючим суддею заявлено з метою недопущення виникнення в учасників судового процесу та сторонніх спостерігачів будь-яких сумнівів щодо об`єктивності розгляду справи суддею та можливості ухвалення в ній справедливого і законного рішення.

Так, згідно із пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що вказані у заяві про відвід обставини не впливають на об`єктивність розгляду справи, але можуть викликати безпідставні скарги та затягування такого розгляду, негативно позначаючись на загальному стані здійснення провадження у справі, а тому, враховуючи, що в учасників справи (позивача і третіх осіб) виникла недовіра до головуючого судді в частині його неупередженості та об`єктивності, з метою забезпечення достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву в безсторонності судді при розгляді справи, а також для дотримання загальних засад судочинства, відповідно до яких кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом, суд вважає наявними підстави для самовідводу судді на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України.

У зв`язку із задоволенням заяви судді про самовідвід справу слід передати до канцелярії суду для виконання вимог, передбачених ст.33 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.36, 39, 40 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_5 про відвід судді Франківського районного суду м. Львова Величка О.В. в порядку ст. 36 ЦПК України у цивільній справі № 465/6858/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , П`ятої Львівської державної нотаріальної контори, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору дарування та реєстраційного посвідчення, застосування наслідків нікчемного правочину.

У цивільній справі № 465/6858/20 задовольнити заяву судді Величка О.В. про самовідвід.

Цивільну справу № 465/6858/20 передати до канцелярії суду на повторний автоматизований розподіл для визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 23.01.2026 року.

Суддя Величко О.В.