Справа № 462/7789/25
Провадження № 2/159/479/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Смалюха Р.Я., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська Агенція з повернення боргів», від імені якого діє представник Сімутін Михайло Романович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська Агенція з повернення боргів» (далі позивач або ТОВ «ФК ЄАПБ»), від імені якого діє представник Сімутін Михайло Романович (далі представник позивача або Сімутін М.Р.) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач або ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за договором позики № 2391557 від 14 серпня 2024 року в розмірі 17250 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 серпня 2024 року між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір № 2391557 на умовах строковості, платності та повернення відповідачу було надано кошти в кредит у розмірі 5000,00 грн. Відповідач свої обов`язки за вказаними кредитними договорами не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 17250,00 грн.

14.06.2021 позивач уклав договір факторингу № 14/06/21 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та додаткові угоди до цього договору факторингу від 28.07.2021 та 20.06.2024 за умовами яких позивач набув права вимоги до боржника у кредитному договорі № 2391557 від 14.08.2024 в розмірі 17250,00 грн.

Станом на день звернення до суду у відповідача утворилася заборгованість за вказаними кредитним договорами у розмірі 17250,00 грн., яка складається з 5000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 14,50 грн. сума заборгованості за відсотками, 10000,00 сума заборгованості за пенею, 2235,50 грн. комісія за надання позики.

Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив, керуючись статями 11, 16, 526, 525, 530, 625, 610, 626, 628, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), позивач просить стягнути борг у судовому порядку.

Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяв не скористався.

Ухвалою від 12.11.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вирішив формування справи здійснювати у змішаній формі.

До суду повернулися поштові відправлення R25 та R38, якими відповідач повідомлявся про розгляд справи, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач вважається належним чином повідомленим про час, місце і дату судового розгляду.

Про розгляд справи судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивач та відповідач повідомлені у спосіб передбачений Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи суд встановив такі обставини.

14.08.2024 між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір позики №2653385 за умовами якого відповідачу надається кредит у розмірі 5000,00 грн за ставкою 0.01 % на день (п. 2.1, п.2.3). Строк позики складає 30 днів (п. 2.2). Комісія за надання позики складає 44,71% і дорівнює 2235,50 грн; проценти за понадстрокове користування позикою 5% на день, пеня - 5% на день(п.2.4). Кошти перераховуються позичальнику на реквізити електронного платіжного засобу позичальника (п.1). Цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно з ЗУ «Про електронну комерцію» вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін (п.21).

Умови кредитного договору не містять заборони позикодавцю здійснювати відступлення права вимги за цим довгором.

У додатковій угоді № 1 до кредитного договору визначений графік платежів у якому зазначено про необхідність повернення 5000,00 грн. тіла кредиту та 14,50 грн. проценти, 2235,50 грн. комісії.

В реквізитах кредитного договору та додаткової угоди № 1 зазначені електронний підпис (одноразовий ідентифікатор) «766787», номер паспорта, РНОКПП, номер телефону, адреса проживання відповідача, електронна поштова адреса, номер банківської картки НОМЕР_1 позичальника.

14.06.2021 між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі Клієнт) укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого Клієнт зобов`язується уступити позивачу грошові вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав до третіх осіб боржників, включаючи основну суму позики, проценти, плату за позику, проценти за порушення зобов`язань (п. 1.1). Перехід права вимоги від Клієнта до позивача відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників ( п. 1.2). Строк дії договору до 14.06.2022 (п. 9.1)

Додатковою угодою № 7 від 13.06.2024 до договору факторингу продовжено його дію на 12 місяців з дня набрання чинності додаткової угоди № 7. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до закінчення строку дії договору, цей договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.

Відповідно до акту прийому передачі Реєстру Боржників № 39 від 23.12.2024 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 позивач прийняв Реєстр Боржників № 39 від 23.12.2024.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 39 від 23.12.2024 за порядковим номером 2236 зазначене право вимоги за договором позики № 2391557 до ОСОБА_1 в розмірі 5000,00 грн. тіла кредиту, 14,50 грн. процентів, 10000,00 грн. заборгованості по пені та 2235,50 грн. комісія, а всього на суму 17250,00 грн.

Копією платіжної інструкції №586 від 27.12.2024 підтверджується перерахування позивачем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 2535077,43 грн за вказаним вище договором факторингу.

Копією свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, виписки з ЄДР від 15.02.2021, копією статуту підтверджується, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» є фінансовою установою, та здійснювало діяльність 64.92, 64.19 вед (інші види кредитування, інші види грошового посередництва), тобто мала право надавати кредит та нараховувати проценти на нього.

Копією свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 28.02.2012, копією розпорядження Національної комісії що здійснює регулювання у сфері фінансових послуг від 23.03.2017 № 691, копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 12.01.2010 підтверджується, що позивач є фінансовою установою.

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Кредитний договір № 2391557 від 14.08.2024 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «766787», який був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Отже, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомився з усіма умовами кредитного договору, мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодив ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договорами зобов`язання.

Згідно з частинами 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

На виконання договору факторингу № 14/06/21, від 14.06.2021 (в редакції додаткової угоди № 7 від 13.06.2024), укладеної між позивачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», сторони підписали 23.12.2024 Акт прийому-передачі реєстру боржників № 39 до договору факторингу. Отже позивач, набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2391557 від 14.08.2024.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Умовами п. 2.1 кредитного договору передбачено видачу кредиту в розмірі 5000,00 грн. на реквізити платіжного засобу відповідача. У реквізитах позичальника, зазначених у кредитному договорі, вказані в реквізити банківської картки позичальника НОМЕР_1 .

Строк кредитування становить 30 днів, тобто дата повернення позики 12.09.2024.

У матеріалах справи відсутні докази того, що вказана у договорі кредитна картка не належить відповідачу, кошти не надходили на цю банківську картку, а також відсутні докази того, що відповідач повернула одержану суму кредиту.

Отже, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором № 2391557 від 14.08.2024 в розмірі 5000,00 грн., є підставною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до умов кредитного договору, процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики відсоткова ставка становить 0,01% в день.

Отже, з 15.08.2024 по 12.09.2024 (29 днів) відповідачу проценти нараховувались за процентною ставкою 0,01% в день від суми кредит, що становить 14,50 грн (5000 грн. х 0,01% х 29 днів).

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, шо вимога позивача по стягнення з відповідача заборгованості за процентами за період з 15.08.2024 по 12.09.2024 в сумі 14,50 грн є підставною.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Позивач просить стягнути з відповідача 2235,50 грн комісії за надання позики.

Відповідно до п. 2.4 договору позики № 5391557 від 14.08.2024 відповідач зобов`язаний сплатити комісію пов`язану з наданням кредиту в розмірі 2235,00 грн.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 цього Закону, загальні витрати за споживчим кредитом охоплюють усі витрати споживача, включаючи відсотки, комісії та інші обов`язкові платежі, які сплачуються за додаткові або супутні послуги кредитора та кредитного посередника (за наявності) у процесі отримання, обслуговування та погашення кредиту.

Частина друга статті 8 зазначеного Закону уточнює, що до загальних витрат включаються також комісії кредитора, пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, розрахунково-касовим обслуговуванням, юридичним оформленням тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» прямо передбачає можливість встановлення у кредитному договорі комісії за обслуговування кредиту.

У кредитному договорі зазначено комісія за надання позики грошові кошти, які згідно з умов договору позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю за надання і користування позикою.

Тобто встановлена у кредитному договорі комісія не пов`язана з обслуговуванням кредитної заборгованості, розрахунково-касовим обслуговуванням, юридичним оформленням тощо, а тому її нарахування позивачу не відповідає вимогам чинного законодавства, та обмежує права споживача порівняно з правами, встановленими ЗУ «Про споживче кредитування», відтак, відповідно до ч.5 ст.12 цього Закону, така умова кредитного договору є нікчемною.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 10000,00 грн. суми заборгованості за пенею.

Тобто, позивачем з 13.09.2024 по 22.10.2024 (40 днів) відповідачу нараховано відсотки за понадстрокове користування кредитними коштами (пеня) в розмірі 5,00% в день, що становить 10000 грн. (5000 грн. х 5,00% х 40 днів).

У ст. 549 ЦК України зазначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У період дії кредитного договору діяла вимога п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якої у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється відвідповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і станом на сьогодні є чинним.

Отже, з 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє воєнний стан.

Відтак, за період дії кредитного договору до позичальника не могли бути застосовані штрафні санкції (пеня) та положення ст. 625 ЦК України.

На підставі викладеного, суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії пов`язаної з наданням кредиту в розмірі 2235,00 грн, та пені в розмірі 10000,00 грн. є безпідставними.

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити частково стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість в розмірі 5014,50 грн. з яких: 5000,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 14,50 грн заборгованості по процентах за період з 15.08.2024 по 12.09.2024, у стягненні комісії в сумі 2235,50 грн, 10000,00 грн. заборгованості за пенею, належить відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач сплатив судовий збір в мінімальному його розмірі 3028,00 грн, то його належить стягнути з відповідача в повному обсязі, не залежно від розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 2391557 від 14.08.2024 у розмірі 5014,50 грн, з яких:

- 5000,00 грн заборгованості по тілу кредиту;

- 14,50 грн. заборгованості за процентами за період з 15.08.2024 по 12.09.2024.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у стягненні з ОСОБА_1 заборгованості за пенею в розмірі 10000,00 грн та у стягненні комісії в сумі 2235,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Копію цього рішення суду надіслати сторонам у справі.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (02032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30 );

Відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

Повне судове рішення складене 20.01.2026.

Суддя Р. Я. СМАЛЮХ