Провадження № 2/643/1119/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026

19 січня 2026 року м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Мовчан К.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Хлопова Андрія Володимировича, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, яким просить визнати останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

13.01.2026 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Янчука М.О. надійшло клопотання про зупинення розгляду справи.

Клопотання мотивовано тим, що предметом даного позову є вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . Разом з тим, 18.11.2025 Салтівським районним судом міста Харкова відкрито провадження по цивільній справі №643/16242/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання правочинів недійсними та визнання права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , тобто судом в іншій справі буде вирішуватися питання правового режиму спірного житлового приміщення. Результат розгляду справи №643/16242/25 має визначальне, преюдіційне значення для правильного вирішення справи про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки у разі встановлення факту сумісної власності відповідач набуває статусу співвласника житла, який не може бути визнаний таким, що втратив право користування житлом, правовідносини користування житлом є похідними від правовідносин власності, а не навпаки. Отже, розгляд справи до набрання законної сили судом рішенням по вказаній іншій справі створює реальний ризик ухвалення взаємовиключних судових рішень.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хлопова А.В. 14.02.2026 надійшла заява з приводу клопотання про зупинення провадження, яким сторона позивача заперечує, посилаючись на те, що реєстрація відповідачів за вказаною вище адресою негативно впливає на матеріальний стан позивача через самостійну сплату комунальних послуг. Крім того, якщо судом будуть задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 , остання можливо набуде право власності такого майна, то лише після набрання законної сили судового рішення. На теперішній час відповідач ОСОБА_2 не має ніякого відношення до майна і таке майно не може бути спірним, оскільки із заяви про відкриття провадження по справі № 643/16242/25 не вирішено питання про встановлення акту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 01.12.2007 по 11.11.2011. У задоволені клопотання просить відмовити.

Від представників сторін надійшли заяви про розгляд клопотання про зупинення провадження по справі розглядати без їх участі.

Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, вивчивши доводи заявленого клопотання, позицію сторони позивача, ознайомившись з матеріалами справи, вважає клопотання таким, що задоволенню не підлягає, виходячи із такого.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 01.08.2025 відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Хлопова А.В., до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 18.11.2025 (суддя Харченко А.М.) відкрито провадження у цивільній справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання правочинів недійсними та визнання права власності.

Предметом позовів є, в тому числі, житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що згіноі п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК України, суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим судом, не пов`язаний із встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного суду України №6-1957цс16 від 01.02.2017, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місця тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких належить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Правові висновки щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у Постанові Верховного Суду у справі № 308/5006/16-ц від 27.02.2019 та у Постанові Верховного Суду у справі № 1522/27468/12 від 07.11.2018.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що метою зупинення провадження у справі згідно з п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналогічна позиція висловлена у Постанові ВС від 16.12.2022 у справі №757/31164/20.

Отже, наявність у суді справи № №643/16242/25 не може бути перешкодою для розгляду цієї справи, оскільки зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Посилання представника відповідача про можливі взаємовиключаючі рішення по вказаних справах, на думку суду є хибними, оскільки в розумінні положень Глави 23, зокрема ч.1 ст. 317 ЦК України складовою набуття право власності дійсно є, в тому числі й право користування майном, однак ОСОБА_2 на даний час не є власником або співвласником квартири АДРЕСА_1 та мотивами позову є встановлення фактичного не проживання відповідачки у житловому приміщенні, наявності реєстрації тощо.

Суд вважає, що зупинення провадження у даній справі без обґрунтованого доведення обставин такого зупинення призведе до порушення законних прав позивача.

Далі, згідно із ст. 210 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, який із дня відкриття провадження у справі не може перевищувати 60 днів для підготовчого провадження і 30 днів для розгляду по суті. Розумність строків розгляду справи згідно ст. 2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідллендер проти Франції»).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наявність цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання правочинів недійсними та визнання права власності, предмет якої не пов`язаний з предметом розглядаємого позову та надані сторонами докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом цього судового розгляду, тому суд не вбачає правових підстав для зупинення провадження у справі, внаслідок чого у задоволенні клопотання представника відповідача слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п.6, ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволені клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Янчука М.О. про зупинення провадження по справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Сугачова