ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участі секретаря: Слюсар Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Фастові подання заступника начальника відділу Фастівського відділу Державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузнєцової Катерини Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2026 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшло подання заступника начальника відділу Фастівського відділу Державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузнєцової Катерини Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа.

Подання мотивовано тим, що на виконанні у Фастівському відділі Державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, знаходиться виконавче провадження № 79554018, з виконання виконавчого листа №9/15816/21 про стягнення коштів у сумі 110 950, 88 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 . Державним виконавцем вживалося всіх заходів задля виконання рішення суду, однак до теперішнього часу рішення не виконано. Оскільки, боржник ухиляється від виконання рішення суду, не вживає заходів щодо його виконання, державний виконавець змушена звернутися до суду з даним поданням.

У відповідності до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного ( приватного) виконавця.

В судове засідання державний виконавець Кузнєцова Катерина Миколаївна не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, суд приходить до висновку про наступне.

Так, судом встановлено, що на примусовому виконанні у Фастівському відділі Державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, знаходиться виконавче провадження № 79554018, з виконання виконавчого листа №9/15816/21, виданого 30.05.2022 року Оболонським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Гамули коштів у сумі 110 950, 88 грн.

Як зазначає державний виконавець на час звернення з поданням до суду, рішення суду боржником не виконано.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч.ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись, як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про те, що державним виконавцем не доведено факту ухилення боржника від виконання зобов`язання за рішенням суду.

Більш того, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 взагалі обізнаний про відкрите відносно нього виконавче провадження та необхідність сплачувати кошти за даним виконавчим провадженням.

До того ж не надано доказів на підтвердження наміру боржником ОСОБА_1 перетину державного кордону України, у тому числі щодо можливості виїзду останнього за межі України.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 258, 262, 354, 441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання заступника начальника відділу Фастівського відділу Державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузнєцової Катерини Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Н.А. Осаулова