Справа №295/6687/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючої судді Воробйової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Ходоровської І.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників третьої особи Радушинської Г.В., Мірошниченко Я.Г.,

дитини ОСОБА_2 , який був заслуханий в судовому засіданні 15.12.2025, в присутності психолога ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

у порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом Виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування,

до ОСОБА_4 ,

третя особа - орган опіки та піклування Житомирської міської ради,

про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач Виконавчий комітет Житомирської міської радияк орган опіки та піклування, який діє в інтересах дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 , у якому просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за ним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 є батьком малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Мати дитини ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .Упродовж тривалого часу дитина проживала в АДРЕСА_1 , зі своєю бабусею ОСОБА_6 , яка опікувалась, займалась його вихованням та утриманням. Батько дитини ОСОБА_4 проживає окремо від сина, перебуває з дитиною у неприязних відносинах, не піклується про стан його здоров`я, не цікавиться навчанням та розвитком сина. В результаті конфліктної ситуації, яка виникла між бабусею та онуком, ОСОБА_6 фактично вигнала ОСОБА_7 з помешкання, категорично відмовлялася від утримання та виховання онука, у зв`язку з чим 23.04.2025 на підставі акту органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, малолітній був влаштований до комунального підприємства «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка» Житомирської міської ради. Батько забрати дитину до себе на проживання та виховання відмовився, пояснюючи це тим, що фактично втратив з сином родинні зв`язки, не заперечує проти позбавлення батьківських прав, про що написав до служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради відповідну заяву. Під час перебування дитини в лікувальному закладі суб`єктами соціальної роботи двічі проводилась робота з метою налагодження стосунків між дитиною та батьком, однак малолітній ОСОБА_2 категорично відмовився повертатись до батька. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстави вчинення над ним економічного насильства в сім`ї (наказ від 05.05.2025 №97-П) перебуває на обліку служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради. 08.05.2025 малолітній ОСОБА_2 влаштований до обласного центру соціально-психологічної реабілітації «Сонячний дім» Житомирської обласної ради, де перебуває по теперішній час. За період перебування дитини у закладі ОСОБА_8 жодного разу його не відвідав, не поцікавився його самопочуттям, емоційним станом, адже ОСОБА_7 опинився у незвичному для себе середовищі.

Також у позовній заяві міститься клопотання про виклик свідків - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та викликано сторони в засідання.

Протокольною ухвалою суду від 27.10.2025 клопотання про виклик свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 задоволено; підготовче провадження у справі завершено та призначено розгляд справи по суті.

21.11.2025 у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявив клопотання про заміну свідка ОСОБА_9 та просив замість неї допитати як свідка ОСОБА_12

21.11.2025 у судовому засіданні представник виконавчого комітету Житомирської міської ради Кур`ята В.Ц. подав до суду висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №1532 від 05.11.2025 «Про затвердження висновку щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 .

Протокольною ухвалою суду від 21.11.2025 задоволено клопотання про заміну свідка та ухвалено допитати як свідка ОСОБА_12 .

У судовому засіданні 05.01.2026 представник позивача ОСОБА_1 заявив клопотання про допит свідка ОСОБА_6 , яке протокольною ухвалою суду від 05.01.2026 задоволено.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково пояснив, що впродовж тривалого часу дитина проживала з бабусею, яка здійснювала за ним догляд та контролювала навчання. З батьком у хлопчика завжди були напружені відносини. 26.04.2025 між ОСОБА_7 та його бабусею виник конфлікт, бабуся вигнала його з квартири, про що хлопчик повідомив у школі. Орган опіки та піклування повідомив про це батьку дитини, але батько нічого не зробив, лише написав заяву про відмову від виконання батьківських обов`язків, після чого дитину влаштували до медичного закладу, а в подальшому - до обласного центру соціально-психологічної реабілітації «Сонячний дім» Житомирської обласної ради, де хлопчик перебуває по теперішній час. За період перебування дитини у закладі відповідач жодного разу його не відвідав. З бабусею хлопчик вже помирився, тому він буде переданий під опіку бабусі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Представники третьої особи у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що працює на посаді соціального педагога ліцею №19 м. Житомира. ОСОБА_7 знає, він навчався у ліцеї з першого по п`ятий клас, потім тимчасово навчався в іншій школі, з якої причини - не відомо. У початкових класах у ОСОБА_7 була погана поведінка. Була ситуація, що ОСОБА_7 щось не сподобалось, він підійшов до вікна і вчителька його тримала, щоб він не впав. З хлопчиком спілкувався психолог, від якого відомо, що батька ОСОБА_7 не слухав, батько з ним впоратися не міг, впливу на нього ніхто не мав, друзів в класі він не мав, на зауваження не реагував. Зі слів класного керівника відомо, що відповідач до школи не з`являвся.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що працює на посаді старшого інспектораювенальної поліції. ОСОБА_7 , його батька та бабусю знає. Із сім`єю познайомилась у жовтні минулого року. До них звернувся батько щодо неправомірних дій тещі. Впродовж трьох діб син проживав у бабусі. Бабуся повідомила, що батько вчиняє щодо її онука домашнє насильство. Сам хлопчик відмовився повертатися до батька. При спілкуванні батько сказав, що відносин з сином не має, впливу на нього не має. У подальшому оформили нотаріальну заяву, що хлопчик буде проживати з бабусею. 22 квітня надійшов виклик, що бабуся виставила речі ОСОБА_7 , закрила двері та кудись пішла. Хлопчик ночував у сусідки. Бабуся зазначила, що більше не може виховувати дитину, бо він її не слухає. Звернулись до батька, на що він сказав, що займатися дитиною не буде. До батька звертались, щоб він налагодив відносини із сином, однак він відмовився.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що працює на посаді фахівця із соціальної роботи. З бабусею ОСОБА_7 та відповідачем познайомився, коли запросили їх в центр для з`ясування питання щодо ОСОБА_7 , бо він не хотів проживати з батьком, а хотів з бабусею. 27.01.2025 надійшло повідомлення, що батько дав доручення щодо представництва інтересів ОСОБА_7 його бабусею. В кінці квітня 2025 року надійшло повідомлення, що дитина проживає сама. Під час візиту та спілкування було встановлено, що ОСОБА_7 штовхнув бабусю, вона впала та забилася, та не хоче, щоб хлопчик проживав з нею. Через два тижні бабуся прийшла та сказала, що хоче забрати онука назад. В липні надійшло повідомлення, що ОСОБА_7 самостійно залишив місце проживання в « Сонячному домі », бо хотів проживати разом з бабусею. В стані алкогольного сп`яніння бабусю ні разу не бачив, на запитання про це вона сказала, що вже не зловживає. Щодо повернення до батька ОСОБА_7 категорично заперечував, спілкуватися з ним відмовлявся та при нагадуванні про батька ОСОБА_7 агресивно на це реагував. Батько не намагався налагодити відносини із сином. Коли батька попросили приїхати до сина - він приїхав, але навіть нічого не привіз. Коли йому повідомили, що син не хоче з ним спілкуватися, спроб до спілкування не було.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що є бабусею ОСОБА_7 . Коли хлопчик ходив у садочок, міг щось там нашкодити, батько приводив, побив та поставив в куток. Коли в школі була погана поведінка, ходила свідок, бо батько не хотів до школи йти. На тренування ОСОБА_7 водила свідок, бо батько цим не займався. З народження ОСОБА_7 батько його не признавав. Постійно карав хлопчика, поміщав на лікування до психлікарні. Коли ОСОБА_7 проживав зі свідком, вона його забезпечувала. Батько коштів на утримання дитини наразі не надає. ОСОБА_7 штовхнув свідка, внаслідок чого вона отримала травму. Вже з онуком порозумілися.

У судовому засіданні була проведена бесіда з малолітнім ОСОБА_2 , який вказав, що хоче отримувати пенсію, яку йому призначили у зв`язку із втратою годувальника, бо йому ніхто нічого не платить. Вказав, що він жив без уваги, батько його бив. Після смерті матері він жив з батьком, братом та мачухою ОСОБА_16 у бабусі, а пізніше усі разом переїхали від бабусі. У жовтні 2024 року втік від батька та пішов до бабусі, до цього не втікав, бо боявся. З бабусею жив до 23.04.2025. Батько хотів забрати його у бабусі. До брата батько ставився добре, а до нього погано. В школі отримав двійку, тату було байдуже. Пам`ятає випадок, вони з братом запізнились і тато на них кричав. Якось мачуха подарувала йому чашку, яка ОСОБА_7 дуже подобалась, батько її розбив. ОСОБА_7 зібрав речі і на самокаті з ОСОБА_17 поїхав у Житомир. Посварився з бабусею через те, що крав гроші, він її штовхнув та випадково зламав ребро. До батька не хоче, бо він його дуже образив. ОСОБА_18 батько любив, а його постійно бив. Батько завів його у соціальну службу через те, що ОСОБА_7 погано себе поводив. Коли вони жили разом, батько ОСОБА_7 уваги не приділяв. Вважає, що позбавлення батька батьківських прав є правильним, хоче бути з бабусею.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Як вбачається із змісту Постанови Пленум Верховного Суду України, в пунктах 15 та 16 Постанови №3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Судом встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії і- НОМЕР_2 (а.с. 9).

23.04.2025 адміністрація ліцею №19 міста Житомира направила до Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області, Житомирського міського центру соціальних служб міської ради, Департаменту освіти Житомирської міської ради, листа за вих. №306, яким повідомила, що у закладі навчається ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учень 6-В класу. З 1 по 5 клас ОСОБА_7 здобував освіту в ліцеї №19 міста Житомира. Починаючи з 27.08.2024 він навчався у Вільському ліцеї Оліївської сільської ради Житомирського району за місцем постійного проживання батька. З 22.01.2025 знову навчається в ліцеї №19. У зв`язку з травмою ноги з 27.01.2025 по 31.03.2025 навчався за індивідуальною формою навчання (педагогічний патронаж). Дитина проживає разом із бабусею - ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Батько учня, ОСОБА_4 , з родиною не проживає. Відповідно до нотаріально завіреної заяви, батько не заперечує проти проживання сина з бабусею, а також покладаються на неї обов`язки щодо догляду та виховання дитини.За попередні роки навчання у ліцеї ОСОБА_7 систематично порушував правила учнів ліцею, схильний до агресивної поведінки до учасники освітнього процесу, відсутня мотивація до навчання, має низький рівень навчальних досягнень. 23.04.2025 до класного керівника ОСОБА_19 звернулася мати однокласниці ОСОБА_7 з повідомленням про те, що учень завдав тілесних ушкоджень своїй бабусі - ОСОБА_6 . Після інциденту сестра бабусі, ОСОБА_20 , забрала її до себе. Унаслідок цього дитина залишилась без нагляду дорослих. За інформацією класного керівника, дитина тимчасово перебуває під наглядом сусідів. За повідомленням сусідів, було здійснено спробу зв`язатися з батьком дитини ОСОБА_4 . У відповідь він заявив, що відповідальність за дитину несе бабуся. Представники соціально-психологічної служби та заступник директора з виховної роботи намагалися встановити контакт із батьком за телефоном НОМЕР_3 , проте зв`язку не було встановлено. У зв`язку з викладеним, адміністрація ліцею №19 міста Житомира звернулася з проханням з`ясувати спроможність ОСОБА_6 належним чином виконувати обов`язки з виховання ОСОБА_2 та вжити відповідних заходів (а.с. 10).

23.04.2025 старший інспектор ювенальної поліції Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області Гонгало І.В., у присутності особи, яка знайшла дитину - ОСОБА_21 , понятих, працівника закладу охорони здоров`я та представника служби у справах дітей, склала акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, зі змісту якого вбачається, що 23.04.2025 о 15:20 год у під`їзді будинку АДРЕСА_2 була виявлена дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

24.04.2025 КП «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка» Житомирської міської ради листом за вих. №951 повідомило Службу (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, Житомирське РУП №1 ГУНП в Житомирській області, про те, що 23.04.2025 о 16:00 год до педіатричного відділення №3 була доставлена дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 . Дитина доставлена бригадою швидкої допомоги у супроводі працівника ювенальної поліції ОСОБА_11 згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Просили вирішити питання про подальше влаштування дитини (а.с. 11).

Зі змісту акту обстеження умов проживання від 28.04.2025, який складений представниками Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, Житомирського міського центру соціальних служб міської ради, на підставі листа КП «Лікарня №2» та акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину, вбачається, що було обстежено умови проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено, що квартира у належному стані, забезпечується всіма необхідними комунальними послугами, облаштована необхідними меблями. У дитини своя кімната та спальне місце, дитини забезпечена всім необхідним. За цією адресою проживають ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_6 категорично відмовляється від виховання та утримання онука ОСОБА_2 , які були покладені на неї нотаріально завіреною заявою батька ОСОБА_4 від 17.01.2025, пояснюючи, що внук вийшов з-під контролю, не хоче вчитись, почав палити цигарки, прогулював школу, вчиняє конфлікти, знімав гроші з картки без дозволу. ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час конфлікту, ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_6 , після чого вона впала та зламала ребро (а.с. 13).

Наказом Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради №97-П від 05.05.2025 взято ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік з підстави вчинення над ним економічного насильства в сім`ї (а.с. 15).

06.05.2025 ОСОБА_4 звернувся до Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської із заявою, якою повідомив, що він не має виховного впливу на сина ОСОБА_2 . Він не бажає проживати разом з батьком. ОСОБА_4 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав (а.с. 14).

Згідно з актом прийому дитини до центру від 08.05.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято до обласного центру соціально-психологічної реабілітації «Сонячний дім» Житомирської обласної ради (а.с. 16).

Із висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №1532 від 05.11.2025 зокрема, вбачається, що впродовж тривалого часу дитина проживала в АДРЕСА_1 , зі своєю бабусею ОСОБА_6 , яка займалась його вихованням та утриманням. Батько дитини ОСОБА_4 проживає окремо від сина, перебуває з дитиною у неприязних відносинах, не піклується про стан його здоров`я, не цікавиться навчанням та розвитком дитини. В результаті конфліктної ситуації, яка виникла між бабусею та онуком, ОСОБА_6 фактично вигнала ОСОБА_7 з помешкання, категорично відмовляється від утримання та виховання онука, у зв`язку з чим 23.04.2025 на підставі акту органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку малолітній був влаштований до КП «Лікарня № 2 ім. В.П. Павлусенка» Житомирської міської ради. Батько забрати дитину до себе на проживання та виховання відмовився, пояснюючи це тим, що фактично втратив з сином родинні зв`язки, не заперечує проти позбавлення батьківських прав, про що написав до служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради відповідну заяву. Під час перебування дитини в лікувальному закладі суб`єктами соціальної роботи двічі проводилась робота з метою налагодження стосунків між дитиною та батьком, однак малолітній ОСОБА_2 категорично відмовився повертатись до батька. 08.05.2025 малолітній ОСОБА_2 влаштований до обласного центру соціально-психологічної реабілітації «Сонячний дім» Житомирської обласної ради, де перебуває по теперішній час.За період перебування дитини у закладі ОСОБА_8 жодного разу його не відвідав, не поцікавився його самопочуттям, емоційним станом, адже ОСОБА_7 опинився у незвичному для себе середовищі. На підставі наведених вище фактів, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 53).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Як визначено ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_4 свідомо нехтує своїми батьківським обов`язками щодо сина ОСОБА_7 , оскільки добровільно самоусунувся від них, заявив Службі (управлінню) у справах дітей Житомирської міської ради про свою неспроможність виховувати сина та про відсуніть виховного впливу на дитину, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав.

Батько хлопчика не вживає заходи для налагодження відносин із сином, не відвідує його в центрі соціально-психологічної реабілітації, не забезпечує нормальних та гідних умов життя, не створив атмосфери затишку і любові, у якій повинна зростати дитина, та яка необхідна для його нормального розвитку, становлення особистості та самосвідомості хлопчика. Батько не забезпечує ОСОБА_7 умови для отримання належної освіти, не цікавиться його навчанням.

Незважаючи на рекомендації соціальних служб щодо налагодження взаємовідносин між батьком та сином, відповідач належних висновків не зробив та не вжив жодних заходів для поліпшення родинних відносин.

ОСОБА_4 не з`являвся у судові засідання та жодного інтересу до сина у ході розгляду справи у суді не виявив.

На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо сина ОСОБА_7 , що підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, оскільки таке позбавлення батьківських прав буде в повній мірі відповідати інтересам самої дитини, його безпеці, належному догляду та вихованню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.167 СК України особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання.

Разом з тим, суд зауважує, що у разі, зміни поведінки відповідача та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, ОСОБА_4 має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, що відповідає положенням ст. 169 СК України.

Згідно із ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, що передбачено ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно положень ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 183 згаданого закону встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З огляду на викладене, враховуючи, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття, які слід стягувати на користь особи чи установи, яка буде здійснювати догляд за дитиною.

Згідно з частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову в інтересах малолітньої дитини про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який підлягав сплаті при поданні позову за дві вимоги немайнового та майнового характеру.

Керуючись ст.7, 150, 155, 164, 166, 167, 180, 181, 182, 191 СК України, ст.12, 13, 76, 77, 82, 83, 89, 141, 247, 258, 263-265, 279, 353, 354, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи чи установи, яка буде здійснювати догляд за ним, починаючи з 21.05.2025 до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування (м.Житомир, м-н ім.С.П. Корольова, 4/2, ).

Відповідач: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Третя особа: орган опіки та піклування Житомирської міської ради (м.Житомир, м-н ім.С.П.Корольова, 4/2, ).

Суддя Т.А. Воробйова

Повний текст рішення складено 20.01.2026.