Справа № 743/1596/25
Провадження №2-н/743/3/26
УХВАЛА

23 січня 2026 року селище Ріпки

Суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Макаревич Я.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ.

Дослідивши заяву та документи додані до неї, суддя дійшов такого висновку.

Згідно з частиною 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

З заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (пункт 3 частини 1 статті 161 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи та їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У своїй заяві заявник вказує, що відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 04.07.2017 № 880 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу» ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України. Заявник, як суб`єкт ринку газу, здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб. Крім того, за результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-p постачальником «останньої надії» визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» строком на три роки. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.2023 № 793-p відповідно до абзацу 4 частини першої статті 15 Закону України «Про ринок природного газу» визначено на період воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення a6o скасування ТОВ «ГК «Нафтогаз України» постачальником «останньої надії» без проведення конкурсу. Постачальник «останньої надії» компанія, яка зобов`язана протягом 60 днів постачати газ споживачу, якщо він залишиться без постачальника. Відповідно до Правил постачання природного газу, що затверджені постановою HKPEKП від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила) та статей 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» заявник зобов`язаний постачати природний газ на об`єкти побутовим споживачів, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно з особовим рахунком i встановлених тарифів. Відповідно до вимог Правил договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою HKPEKП від 30.09.2015 № 2500, що розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та постачальника i не потребує двостороннього підписання договору в письмовій формі. Пунктом 1.1 Типового договору визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Згідно з пунктом 4 розділу III Правил для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем a6o уповноваженою ним особою.

Заявником стверджується, що боржник не звернувся до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» із заявою про надання йому підписаної уповноваженою особою постачальника письмової форми договору ПОН, при цьому акцептував його, фактично споживаючи природний газ.

Відтак, відсутність підписаного Боржником та Заявником письмового договору на постачання природного газу не є підставою для відмови судом у задоволені заяви про видачу судового наказу. На умовах договору постачання природного газу побутовим споживачам Заявник постачав природний газ, а боржник отримував його та використовував для власних потреб. Вартість використаного природного газу Боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно відповідно до діючих тарифів.

За змістом частини 1 статті 12 та частини 2 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів.

На підтвердження вказаних обставин заявником не надано доказів надання послуг за вказаний період (показання газового лічильника тощо).

Наявність договору про надання послуг є обов`язковою умовою для розгляду справи в порядку наказного провадження, оскільки на підставі нього може бути встановлено, чи виникло у заявника право на грошову вимогу до боржника.

Проте, жодного доказу, окрім власного одностороннього розрахунку заборгованості на обґрунтування вимог у заяві заявником не надано.

У матеріалах справи відсутні письмові докази, що підтверджують фактичне надання послуг заявником та отримання таких послуг боржником.

Заявником не доведений факт укладення договору на постачання природного газу побутовим споживачам з ОСОБА_1 та існування догововірних відносин.

Відтак заявником не дотримано вимоги статті 163 ЦПК України при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, фактично не забезпечено усіх складових, які б давали судді можливість зробити висновок про наявність передбачених законом підстав для видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги за споживання природного газу, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 163, 165, 258-261 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Я.М. МАКАРЕВИЧ