Провадження № 22-ц/812/177/26
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 січня 2026 року м. Миколаїв

справа № 484/5114/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Тищук Н.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухваленого 23 жовтня 2025 року, під головуванням судді Максютенко О.А., в приміщенні цього ж суду, повне судове рішення складено того ж дня, у цивільній справі

за позовом

ОСОБА_1 до Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про захист прав споживачів,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (далі Миколаївська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», Товариство) про захист прав споживачів.

Позивач зазначав, що проживає, за адресою: АДРЕСА_1 та є абонентом розподілу природного газу, о/р НОМЕР_1 .

05 липня 2024 року за його адресою працівниками АДС Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» було відключено газопостачання, шляхом опломбування крану на вводі.

01 квітня 2025 року рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, визнано протиправними дії ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії щодо відключення від газопостачання його житлового будинку, та було зобов`язано Товариство відновити газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

27 травня 2025 року постановою Миколаївського апеляційного суду вище вказане рішення змінено лише в частині задоволених вимог про стягнення моральної шкоди та розподілу судових витрат.

16 червня 2025 року на виконання рішення суду, яке вступило в законну силу працівниками АДС Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» було відновлено газопостачання, про що було складено Акт №02525.

В липні та серпні 2025 року позивачу надійшов платіж за послуги по оплаті за розподіл природнього газу за липень та серпень 2024 року на загальну суму 179.09 грн.

Позивач зазначав, що в зв`язку з тим, що Миколаївська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» як постачальник послуг, а саме транспортування природнього газу 05 липня 2024 року на власний розсуд припинив надавати свої послуги, чим порушив взаємовідносини між Оператором ГРМ та споживачами, які регулюються Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання в сфері енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року №2494 «Про затвердження Кодексі газорозподільних систем» він в серпні 2025 року звернувся до відповідача з проханням провести перерахунок за період часу з 05 липня 2024 року по 16 червня 2025 року, оскільки в цей період часу постачальник припинив надавати свої послуги згідно типового договору про транспортування газу.

27 серпня 2025 року на адресу позивача надійшла відповідь від відповідача де зазначено, що відключення, припинення або обмеження розподілу (споживання) природнього газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природнього газу та вказали на заборгованість за транспортування газу на суму яка вже склала 241,58 грн.

Вважає, що оскільки суд визнав незаконним відключення газу, то протиправні дії відповідача щодо нарахування плати за транспортування є неправомірними. Вказує, що відповідач змушує його здійснити оплату за ненадані послуги за період часу з липня 2024 року по червень 2025 року.

Крім того, зазначає, що протиправними діями відповідача, йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що внаслідок їх незаконних дій порушився його звичайний уклад життя, декілька раз на добу його дошкуляють думки, що він зобов`язаний платити за ненадані послуги, це вплинуло і на його здоровий сон, дії відповідача викликали приниження його честі, гідності як у зразкового платника комунальних послуг, він зазнав душевних страждань, пережив стрес, щоб довести необґрунтовані вимоги відповідача йому довелось здобувати докази (друкування та направлення запитів, звернення до сервісного центру Оператора ГРМ, тощо), втрачати та марнувати свій особистий час.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд визнати протиправними дії Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо нарахування плати за розподіл (транспортування) природнього газу за період часу з 05 липня 2024 року по 16 червня 2025 року; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок за ненадані послуги в наслідок протиправних дій по транспортуванню природнього газу за вказаний період за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 6000 грн.

Узагальнені доводи інших учасників

Під час розгляду справи представник відповідача подала відзив на позовну заяву, у якому просила у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що згідно з пунктом 9 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем (далі-Кодекс ГРМ), припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

Нарахування за послуги з розподілу природного газу Миколаївською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» по особовому рахунку № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 зроблено відповідно до розрахунку: щомісячний платіж за послуги розподілу природного газу в 2024 р. складає: з 01 січня 2024 по 31 грудня 2024 - 7,76 грн; щомісячний платіж за послуги розподілу природного газу в 2025 р. складає: з 01 січня 2025 по 31 травня 2025 - 8,36 грн.; з 01 червня 2025 по 31 грудня 2025 - 62,49 грн. В даний розрахунок враховано і періоди припинення та відновлення газопостачання ( 05.07.2024 дата припинення газопостачання, та 16.06.2025 - дата відновлення газопостачання), де відповідно зроблений перерахунок річної замовленої потужності на 2024 рік на рівні 39 м. куб., та на 2025 рік на рівні - 42,02 м. куб.

Для визначення мінімального розміру річної замовленої потужності побутових споживачів відповідно до глави 6 розділу VI Кодексу Оператор ГРМ не враховує опломбоване газове обладнання. При цьому, якщо газопостачання на весь об`єкт побутового споживача припинено, мінімальний розмір річної замовленої потужності об`єкта побутового споживача визначається на рівні 39 м. куб. і не може бути меншою. Відповідно, відновлення газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 відбулося 16 червня 2025 року, та Оператором ГРМ з 1 числа місяця, в якому було здійснено опломбування/розпломбування газового обладнання припинення газопостачання об`єкта споживача ,було змінено (перераховано) мінімальний розмір річної замовленої потужності.

Керуючись нормами Кодексу ГРМ, Оператором ГРМ здійснено вірне нарахування та проведено розрахунки річної замовленої потужності і місячної вартості послуги розподілу природного газу з урахуванням припинення та відновлення газопостачання.

Таким чином, у відповідача відсутні підстави щодо здійснення іншого перерахунку з розподілу природного газу за період з 05 липня 2024 по 16 червня 2025 року.

Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 6000 грн заперечує, оскільки позивачем не надано до суду будь-яких доказів, які б підтверджували те, що діями відповідача позивачеві було заподіяно моральну шкоду. Адже відповідачем не було вчинено протиправних дій (бездіяльності), які б могли вплинути на стан здоров`я позивача, завдати йому моральних страждань або приниження честі та гідності. Твердження позивача, що саме дії представників відповідача щодо нарахування плати за розподіл природного газу спричинили останньому моральну шкоду та страждання, є безпідставними. Відповідач не порушував норми чинного законодавства та умови типового договору розподілу природного газу, укладеного з позивачем, а отже відсутні підстави для захисту порушених, невизнаний або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача.

Позивачем не обґрунтований заявлений розмір відшкодування моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав останній, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо).

Позивач надав відповідь на відзив, де просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначав, що оператор ГРМ порушив умови договору з послуг розподілу та транспортування природного газу, його дії визнані судом протиправними.

Щодо пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ на який посилається відповідач, а саме припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, такі випадки обов`язкової оплати чітко вказані в Кодексі ГРМ та не стосуються припинення або обмеження розподілу природного газу згідно договору розподілу природного газу якщо ці дії оператора ГРМ визнані судом незаконними. У цьому ж пункті зазначено, що якщо припинення або обмеження розподілу природного газу здійснюється за ініціативи оператора ГРМ у випадках передбачених пунктом 3.17 глави 3 Розділу V Правил безпеки систем газопостачання, нарахування вартості послуг за договором розподілу природного газу не здійснюється. Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 24 квітня 2025 року у справі № 910/12815/22.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено. Постановлено визнати протиправними дії ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо нарахування плати за транспортування природнього газу за період з 05липня 2024 року по 16 червня 2025 року за адресою АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» здійснити перерахунок щодо транспортування природнього газу за період з 05 липня 2024 року по 16 червня 2025 року за вищевказаною адресою.

Стягнуто з ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, 500 грн. Крім того, суд розподілив судові витрати.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що припинення розподілу природнього газу позивачу сталось з вини відповідача, що встановлено судовим рішенням, суд визнав незаконним відключення відповідачем газу позивачу, що сталось 05 липня 2024 року, яке тривало до 16 червня 2025 року, тому протиправні дії щодо нарахування плати за транспортування газу за вказаний період є неправомірними, і споживач має право на відновлення порушеного права.

Відповідач доводи позивача не спростував, а тому вимоги позивача слід задовільнити.

Крім того, заявлена позивачем вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 6000 грн підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Предметом доказування для позивача у цій справі, окрім наслідків у вигляді немайнових втрат є протиправність дій відповідача та причинно-наслідковий зв`язок із такими діями та наслідками у виді моральних страждань.

З урахуванням фактичних обставин справи, характеру та обсягу спричинених моральних страждань, принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 500 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Узагальненні доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд порушив норму матеріального права, зробив помилковий висновок пославшись при цьому на норму, яка регулює припинення та обмеження розподілу природного газу під час безпечної експлуатації газопроводів і установок, що використовують газ, виключно для промислових і сільськогосподарських підприємств, котелень, підприємств комунально-побутового обслуговування виробничого характеру, а не на норму, яка регулює припинення та обмеження газопостачання житлових і громадських будинків і відповідно зобов`язання оплати вартості послуги з розподілу природного газу, як це передбачено пунктом 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

Норми, на які послався суд не регулюють відносини побутових споживачів (населення) та Операторів ГРМ. Зазначає, що позивач є побутовим споживачем, застосування зазначеної норми законодавства не передбачено для застосування побутовими споживачами (населенням). Тобто, суд першої інстанції, на думку відповідача, дійшов помилкового висновку щодо неправомірних та протиправних дій по нарахуванню плати за транспортування газу за вказаний період з боку відповідача.

Суд, поклавши на ТОВ ГРМУ обов`язок здійснити перерахунок по транспортуванню природного газу за вказаний період, фактично оминув пункт 9 глави 6 розділу VI Кодексу, в якому зазначено - припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача, та не врахував під час винесення рішення.

Із наявного витягу з особового рахунку позивача та розрахунку річної замовленої потужності, чітко визначено нарахування та відповідно зроблений перерахунок, де видно зміни під час нарахування річної замовленої потужності та місячне нарахування вартості послуги природного газу. Також, в даний розрахунок враховано і періоди припинення та відновлення газопостачання ( 05.07.2024 рік дата припинення газопостачання, та 16.06.2025 рік- дата відновлення газопостачання), де відповідно зроблений перерахунок річної замовленої потужності на 2024 рік на рівні 39 м. куб., та на 2025 рік на рівні - 42,02 м. куб. Для визначення мінімального розміру річної замовленої потужності побутових споживачів відповідно до глави 6 розділу VI Кодексу Оператор ГРМ не враховує опломбоване газове обладнання. При цьому, якщо газопостачання на весь об`єкт побутового споживача припинено, мінімальний розмір річної замовленої потужності об`єкта побутового споживача визначається на рівні 39 м. куб. і не може бути меншою. Навіть при нульовому споживанні, існують мінімальні річні нормативи, за якими ця послуга підлягає оплаті.

Відновлення газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 відбулося 16 червня 2025 року, та Оператором ГРМ з 1 числа місяця, в

якому було здійснено опломбування/розпломбування газового обладнання/ припинення газопостачання об`єкта споживача, було змінено (перераховано)

мінімальний розмір річної замовленої потужності. Апелянт зазначає, що припинення або обмеження розподілу природного газу не звільняє позивача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, а саме розірвання договору розподілу природного газу та вилучення об`єкту.

Суд першої інстанції, поклавши обов`язок на ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії, здійснити перерахунок за транспортування природного газу за період з 05.07.2024 року по 16.06.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , без встановлення факту відсутності нарахування за спожитий природний газ, та нульовий об`єм спожитого природного газу, визначений Оператором ГРМ (відповідачем), вийшов за межі своєї компетенції, перебравши на себе функції Оператора ГРМ, фактично оминув норми Кодексу ГРМ.

Факт не нарахування позивачу об`ємів за спожитий газ та нарахування оплати постачальником, позивачем не спростовано, та не доведено належними доказами суду першої інстанції взагалі. Суд задовольняючи позовну заяву, не навів мотивів та підстав, з яких не взяв до уваги всі докази відповідача (витяг з особового рахунку, розрахунок за послуги ПГ),які підтверджували здійснений перерахунок річної замовленої потужності, та відсутність нарахованих об`ємів за спожитий природний газ у сукупності, а побудував судове рішення лише на підставі слів позивача про відсутність підстав щодо нарахування плати за транспортування природного газу, не підтверджених жодними доказами.

Щодо задоволення моральної шкоди, то позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які підтверджують, з чого випливає право вимоги на відшкодування моральної шкоди з боку Миколаївської філії ГРМУ, а також наявність заподіяної моральної шкоди та вину в її заподіянні та причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням її заподіювача, не обґрунтований заявлений розмір відшкодування моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо). Позивачем не надано до суду доказів, які б підтверджували те, що діями відповідача була завдано моральну шкоду, зокрема не надано виписок з лікарень, довідок від лікарів про те, що у позивача погіршився стан здоров`я, не надано доказів понесених витрат на усунення дій спричинених відповідачем Миколаївською філією, не надано пояснень свідків, як на підтвердження факту приниження, як на то зазначає позивач.

Працівниками Миколаївської філії не було вчинено протиправних дій (бездіяльності), які могли вплинути на стан позивача, завдати йому моральних страждань або принижень.

Узагальненні доводи інших учасників справи

На вказану апеляційну скаргу відзиву від позивача не надійшло.

2. Мотивувальна частина

В судове засідання апеляційного суду позивач не з`явився, надав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача також надала заяву про розгляд справи без її участі, оскільки в Первомайському міськрайонному суді відбулось відключення світла, що унеможливлює слухання справи в режимі відеоконференції.

Клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходило. За такого, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає, за адресою: АДРЕСА_1 та є абонентом Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», о/р НОМЕР_1 .

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 квітня 2025 року справа №484/738/25 визнано протиправними дії ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо відключення від газопостачання житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» відновити газопостачання за вищевказаною адресою.

27 травня 2025 року постановою Миколаївського апеляційного суду вище вказане рішення змінено лише в частині задоволених вимог про стягнення моральної шкоди та розподілу судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін.

16 червня 2025 року на виконання рішення суду, яке вступило в законну силу працівниками АДС Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» було відновлено газопостачання, про що було складено Акт №02525 (а.с.6).

Миколаївською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» 05 вересня 2025 року сформовано рахунок за послуги з розподілу газу за вересень 2025 року споживачу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , де зазначено борг станом на 01 вересня 2025 року в сумі 179,09 грн (а.с.7).

01 серпня 2025 року позивач листом звернувся до відповідача з приводу проведення перерахунку нарахування посадовими особами відповідача, боргу за доставку газу в період з 05 липня 2024 року по 16 червня 2025 року за о/р НОМЕР_2 , через неправомірне припинення газопостачання.

Миколаївська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» листом від 20 серпня 2025 року повідомила позивача, що перерахунок вартості послуг розподілу природнього газу за період з 07.2024 по 06.2025 роки здійснено, на рівні річної замовленої потужності яка дорівнює 39 куб.м. Щодо необхідності оплати послались на пункт 9 глави 6 розділу V1 Кодексу ГРМ.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування відповідачем плати за транспортування газу в спірний період суперечить положенням абзацу четвертого пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, а тому споживач має право на відновлення порушеного права.

Однак з такими висновками суду колегія суддів погодитись не може.

Позиція апеляційного суду

Щодо вимог про визнання протиправними дії відповідача по нарахуванню плати за транспортування газу.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відносини, які виникають між оператором газорозподільної системи (Оператор ГРМ), яким являється відповідач, та споживачами послуг з розподілу природного газу, регулюються Законом України «Про ринок природного газу» та безпосередньо «Кодексом газорозподільних систем», затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року № 1379/27824, зі змінами (далі Кодекс газорозподільних систем).

За загальним правилом, передбаченим абзацом 1 пунктом 9 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

Водночас, в абзаці 4 цього пункту міститься застереження, яким передбачено, якщо припинення або обмеження розподілу природного газу здійснюється за ініціативи оператора ГРМ у випадках, передбачених пунктом 3.17 глави 3 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, нарахування вартості послуги за договором розподілу природного газу не здійснюється. При цьому місячна вартість послуг розподілу зменшується з урахуванням кількості днів припинення (обмеження) розподілу природного газу. Таке припинення (обмеження) та відновлення розподілу природного газу споживачу здійснюється за рахунок оператора ГРМ.

Відповідно до пункту 3.17 глави 3 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 15травня 2015року № 285, перед ремонтом і при тривалій зупинці (понад 3 доби) установки (за винятком котлоагрегатів, що знаходяться в резерві) газопровід до неї і газопровід до пальника (при його живленні від колектора до відключення на установку) необхідно відключати від діючих газопроводів першим по ходу газу до неї запірним пристроєм із встановленням інвентарної заглушки. Газопроводи безпеки у цей час повинні залишатися у відкритому стані

Водночас, виходячи із системного аналізу положень пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу та глави 3 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, якою встановлені «Вимоги безпечної експлуатації газопроводів і установок, що використовують газ, промислових і сільськогосподарських підприємств, котелень, підприємств комунально-побутового обслуговування виробничого характеру», колегія суддів вважає, що зазначений пункт 3.17 стосується не побутових споживачів, а тому на правовідносини у цій справі, які виникли між позивачем як побутовим споживачем, та оператором ГРМ, застосовуватись не може.

За такого, дії відповідача по нарахуванню плати за розподіл (транспортування) природнього газу за період відключення з 5 липня 2024 року по 16 червня 2025 року є правомірними, а тому вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди

Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач посилався на те, що неправомірним нарахуванням послуг за транспортування газу в період відключення з 5 липня 2024 року по 16 червня 2025 року відповідач завдав йому моральних страждань.

Отже, вимога позивача про стягнення моральної шкоди є похідною від вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо нарахування плати за транспортування природнього газу за період з 5 липня 2024 року по 16 червня 2025 року.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Поняття моральної шкоди визначено у частині 2 статті 23 ЦК України, згідно з якою моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленумом Верховного Суду України від 32 березня 1995 року №4 (із змінами і доповненнями від 25 травня 2001 року № 5) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд у таких спорах повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу що позивається із таким позовом.

Такий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 815/6107/17 та від 04 березня 2020 року у справі № 815/2215/15.

Відтак, враховуючи, що апеляційним судом відмовлено в задоволенні вимог про визнання неправомірними нарахування відповідачем послуг за транспортування газу в період відключення з 5 липня 2024 року по 16 червня 2025 року, колегія суддів вважає, що підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні, оскільки позивачем не доведено факту завдання моральних страждань та душевних переживань (погіршення здоров`я), що настали у зв`язку з такими неправомірними діями відповідача.

Оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обставини справи та вимоги матеріального права рішення в частині вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування плати за транспортування газу за період з 5 липня 2024 року по 16 червня 2025 року, а також стягнення моральної шкоди, підлягає скасуванню на підставі пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо вимог здійснити перерахунок плати за розподіл природнього газу

Обґрунтовуючи вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок плати за розподіл природнього газу за період припинення газопостачання, позивач посилався на вимоги пунктів 1, 2 глави 6 розділу ХI Кодексу газорозподільних систем.

Згідно пункту 1 глави 6 розділу ХI Кодексу газорозподільних систем за наявності порушень, передбачених пунктом 4 глави 2 цього розділу, за які Оператор ГРМ має компенсувати споживачу завдані збитки та здійснити перерахунок наданих послуг, споживач має подати Оператору ГРМ претензію, складену в довільній формі.

Відповідно до положень пункту 2 глави 6 розділу ХI Кодексу газорозподільних систем перерахунок наданих послуг Оператора ГРМ здійснюються з урахуванням такого: у разі безпідставного припинення газопостачання (розподілу природного газу) споживачу з вини Оператора ГРМ він відшкодовує споживачу вартість або об`єм недовідпущеного природного газу, що обчислюється, виходячи з середньодобового споживання за попередні 12 місяців (норма застосовується щодо споживачів, що не є побутовими) або планового місячного об`єму споживання (норма застосовується щодо споживачів, що є побутовими) на відповідний період за договором розподілу природного газу та з урахуванням періоду безпідставного припинення газопостачання.

Як зазначалось вище, рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 квітня 2025 року у справі №484/738/25 визнано протиправними дії ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо відключення від газопостачання житлового будинку, який належить позивачу.

Отже, враховуючи вимоги пунктів 1, 2 глави 6 розділу ХI Кодексу газорозподільних систем, на відповідача покладено обов`язок провести перерахунок наданих послуг, а саме відшкодувати позивачу вартість або об`єм планового місячного об`єму споживання на відповідний період за договором розподілу природного газу та з урахуванням періоду безпідставного припинення газопостачання з 5 липня 2024 року по 16 червня 2025 року.

Між тим, відповідних доказів такого перерахунку відповідач суду не надав.

За такого, позовні вимоги зобов`язати відповідача здійснити перерахунок за ненадані послуги внаслідок безпідставного припинення газопостачання за період з 5 липня 2024 року по 16 червня 2025 року, підлягають задоволенню.

Водночас, оскільки в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції мотивів задоволення зазначених вимог не навів, зазначивши лише загальну підставу для задоволення позову право споживача на відновлення порушеного права, мотивувальну частину оскаржуваного рішення, в частині вимог зобов`язати відповідача здійснити перерахунок, слід змінити в редакції цієї постанови на підставі пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України.

Щодо судового збору

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, рішення в частині вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування плати за транспортування природнього газу за період з 05 липня 2024 року по 16 червня 2025 року, а також стягнення моральної шкоди, скасував та відмовив в задоволенні таких вимог, то наявні підстави для нового розподілу судових витрат.

У справі заявлено три позовні вимоги, за якими позивача звільнено від сплати судового збору. В задоволенні двох позовних вимог апеляційним судом відмовлено (одна немайнова вимога, одна майнова вимога), в частині однієї позовної вимоги немайнового характеру рішення змінено щодо мотивів задоволення.

Враховуючи розмір судового збору, сплаченого відповідачем при подачі апеляційної скарги 3633,60 грн, а також пропорційність задоволених позовних вимог та задоволених вимог апеляційної скарги, судовий збір в розмірі 968 грн 96 коп. (3633,60 (1211,2 + (1211,2*150%*0,8)), слід компенсувати відповідачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2025 року в частині вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування плати за транспортування газу за період з 05 липня 2024 року по 16 червня 2025 року, а також стягнення моральної шкоди, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2025 року в частині вимог зобов`язати відповідача здійснити перерахунок змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Компенсувати Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» 968 грн 96 коп. судового збору, сплаченого відповідачем при подачі апеляційної скарги, за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді Н.О. Тищук

Н.О. Шаманська

Повне судове рішення складене 23 січня 2026 року