15.01.2026 Справа № 756/5405/25
Унікальний номер 756/5405/25
Номер провадження 2/756/445/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 січня 2026 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого суддя - Белоконної І.В.,

за участі секретаря - Погорелової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 24000,00 грн та судових витрат.

В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 30.04.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 39131-04/2024.

29.08.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 01.02-26/24, за умовами якого ТОВ «СВЕА ФІНАНС» отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за Договором про надання фінансового кредиту № 39131-04/2024 від 30.04.2024.

Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту № 39131-04/2024 від 30.04.2024, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 24000,00 грн, яка складається з: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9000,00 грн - заборгованість за відсотками; 10000,00 грн - неустойка.

Посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості ТОВ «СВЕА ФІНАНС» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 39131-04/2024 від 30.04.2024, укладеним між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 , у розмірі 24000,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.06.2025 відкрито спрощене провадження по справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. В позовній заяві представник позивача просив проводити розгляд справи без його участі, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.04.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту № 39131-04/2024, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн строком на 120 днів.

Згідно з п. 1.4.1 денна процентна ставка становить 1,50 % та застосовується у межах строку кредитування.

29.08.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 01.02-26/24, за умовами якого ТОВ «СВЕА ФІНАНС» отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за Договором про надання фінансового кредиту № 39131-04/2024 від 30.04.2024, що підтверджується: копією вказаного договору; витягом з реєстру боржників від 29.08.2024 до Договору факторингу № 01.02-26/24 від 29.08.2024.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу, укладеним з первісним кредитором.

Вказаний договір факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.

Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.

Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за Договором про надання фінансового кредиту № 39131-04/2024 від 30.04.2024, станом на 18.03.2025 становить 24000,00 грн, яка складається з: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9000,00 грн - заборгованість за відсотками; 10000,00 грн - неустойка.

Проте суд не може погодитися із порядком та вказаним розміром їх нарахування, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Враховуючи, що кредитний договір було укладено 30.04.2024, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому за весь період користування кредитними коштами, виданими заДоговором про надання фінансового кредиту № 39131-04/2024 від 30.04.2024, розмір відсотків за користування кредитом повинен становити 6000,00 грн (5000,00 х 1 % х 120 днів).

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).

Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Отже, нарахування неустойки за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки в сумі 10000, 00 грн слід відмовити.

З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 39131-04/2024 від 30.04.2024 у розмірі 11000,00 грн, що складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 5000,00 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 6000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1110,27 грн (11000,00 х 2422,40 ? 24000,00).

Керуючись ст.ст. 509, 525-526, 625,1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ - 37616221, адреса місцезнаходження: м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 6) заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 39131-04/2024 від 30.04.2024 у розмірі 11000 (одинадцять тисяч) гривень 00 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1110 (одна тисяча сто десять) гривень 27 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.В. Белоконна