Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/127/26
Єдиний унікальний №733/2508/25
Рішення

Іменем України

23 січня 2026 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого судді - Вовченка А.В.,

за участю секретаря Мошенець Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства зобмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «ЄАПБ» у грудні 2025 року звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором №73862858 від 20.11.2024 року у розмірі 14 479,75 грн .та понесені судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 20.11.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №73862858 від 20.11.2024 Згідно умов кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Не зважаючи на це відповідачка не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором.

27.03.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/03/2025, у відповідності до умов якого, право грошової вимоги за кредитним договором №73862858 від 20.11.2024 року, укладеним між ТОВ«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та відповідачкою, перейшло до ТОВ «ФК «ЕАПБ». Відповідно до реєстру боржників № 4 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором в сумі 14 479,75 з яких: 8500,00 грн. сума заборгованості за основним боргом, 573,75 грн. сума заборгованості за відсотками, 4131,00грн. сума заборгованості по процентах за понадстрокове користування кредитом та 1275,00 грн. комісія за надання кредиту. Посилаючись на те, що відповідачка не виконує свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та нарахованих процентів, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але подала до суду відзив на позовну заяву та заяву, в якому позов не визнала в повному обсязі, однак факт отримання нею грошових коштів визнає частково орієнтовно у розмірі 8500,00 грн. Свої

доводи обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази кредитного договору, умов нарахування процентів та штрафних санкцій, детального розрахунку заборгованості, а також доказів відступлення права вимоги. Відповідно до ст.551 ЦК України суд має право зменшити розмір неустойки, якщо вона є неспівмірною з наслідками порушення зобов`язання. Просить також не стягувати судовий збір, оскільки вимоги позивача щодо стягнення основного боргу є спірними, а судовий збір має бути сплачений позивачем, а також відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення штрафних санкцій, пені, надмірних процентів та комісій.

Ухвалою судді від 22 грудня 2025 року провадження у справі відкрито і на підставі ч.5 ст. 279 ЦПК України, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Витребувано від АТ «Універсал банк» відомості щодо належності ОСОБА_1 карткового рахунку та виписку по картковому рахунку на ім`я ОСОБА_1 .

Витребувана інформація надійшла до суду 23 січня 2026 року.

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що 20 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 73862858. Кредитний договір укладений в електронному вигляді та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 31337(а.с.15).

27.03.2025 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/2025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.26-34).

П.1.3 Договору факторингу від 27.03.2025 року TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалося протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства (а.с.26).

Згідно п.10.1Договору факторингу, зі змінами та доповненнями відповідно до Додаткової угоди №2 від 27.03.2025 р., даний Договір є дійсним до 31 грудня 2025 року з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна зісторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до закінчення строку дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожен наступний рік (а.с. 29,30).

Також між TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Додаткову угоду №2 від 27.03.2025 р.(а.с. 31).

Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників №4 від 23.04.2025 року за Договором Факторингу № 27/03/2025 від 23.04.2025 року, ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК» ЄАПБ» реєстр Боржників кількістю 5193, в тому числі і до боржника ОСОБА_1 під №3750. (а.с.32-33).

Відповідно до реєстру боржників №4 від 23.04.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14 479,75 грн.,з яких: 8500,00 грн.-сума заборгованості за основною сумою боргу; 573,75 грн.-сума заборгованості за відсотками; 4131,00 грн. сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Позикою; 0грн. сума заборгованості за пенею, 1275,00 грн.-комісія за надання Позики (а.с.33).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №73862858 від 20.11.2024 року за період з 20.11.2024 року по 23.04.2025 року загальна сума заборгованості становить 14 479,75 грн.,з яких: 8500,00 грн.-сума заборгованості за основною сумою боргу; 573,75 грн.-сума заборгованості за відсотками; 4131,00 грн. сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Позикою; 0 грн. сума заборгованості за пенею, 1275,00 грн.-комісія за надання Позики (а.с.23).

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.

Статтею 1054 ЦК Українипередбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положеньст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу.

Зобов`язання, згідно ізст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1ст.627 ЦК Українисторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК України встановлює принцип обов`язковості виконання договору.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника

процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст.1056-1 ЦК Українирозмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до ст.1080,1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Відповідно дост.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК Українина сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.

Статтею 76 ЦПК Українипередбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких

суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За таких обставин, дослідивши зібрані в справі докази, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд вважає позов обґрунтованим і доходить висновку про можливість його задоволення.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 20.11.2024 року, уклала договір позики №73862858 за умовами якого отримала в ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кредит в сумі 8500 грн. Право вимоги за даним договором перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за даним кредитним договором на умовах та в строки/терміни, що визначені в ньому не виконала, грошові кошти та нараховані проценти не повернула.

З наданої на запит суду інформації від АТ "Універсал Банк" встановлено, що на імя ОСОБА_1 банком емітовано банківську картку № НОМЕР_1 ., на яку 09.12.2024 року в 17:58:50 перераховано кошти в сумі 8500,00 грн.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що сума заборгованості ОСОБА_1 за договором становить 14 479,75 грн.,з яких: 8500,00 грн.-сума заборгованості за основною сумою боргу; 573,75 грн.-сума заборгованості за відсотками; 4131,00 грн. сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Позикою; 0 грн. сума заборгованості за пенею, 1275,00 грн.-комісія за надання Позики.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачки заборгованості по комісії в розмірі 1275,00 гривень то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі п. 4 ч. ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом - це, серед іншого, витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19(провадження № 14-44цс21).

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 (провадження № 61-18751св21) вказано, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів існування, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пунктів 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісійну плату за обслуговування кредиту, розрахунково-касове обслуговування є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості.

Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх банком зі споживачем при укладенні договору, то положення щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Визнання судом нікчемного правочину (чи окремих його умов) недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав, адже нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 8 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі №755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) викладено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією з ОСОБА_1 в розмірі 1275,00 грн.

Відповідач користувалася наданими кредитними коштами, отримання яких відповідачкою не заперечується , заперечень щодо незгоди із наданим їй кредитом та розміром нарахованої заборгованості суду не надала, доказів про відсутність заборгованості

у розмірі, вказаному в розрахунках, суду нею також не надано, позивач правомірно набув права вимоги до ОСОБА_1 , тому суд дійшов висновку про необхідність захисту прав ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», шляхом задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за Кредитним договором в сумі 13 204,75 грн.

Доводи відповідачки про те, що розмір відсотків не відповідає принципу співмірності та суперечить засадам добросовісності, розумності й справедливості, особливо з огляду на економічні умови, що склалися в країні під час воєнного стану, суд не бере до уваги.

Відповідно п. 3) ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи в розмірі 1514 грн., суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки жодного доказу на підтвердження того, що позивач поніс будь-які витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів суду не надано. Також відсутні належні, допустимі достатні докази на підтвердження розміру витрат, які заявлені до стягнення.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 13 204,75 грн, що становить 91,2% від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2761,54 грн.(3028,00/100 х 91,2%).

На підставі наведеного, керуючись статтями 525-527, 530, 610, 611, 629, 1048- 1050, 1054 ЦК України, статтями 13, 43, 76-81, 141, 263, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 (місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» , код за заборгованість за кредитним договором №73862858 від 20.11.2024 у розмірі 13 204,75 грн. та повернення сплаченого судового збору у розмірі 2761,54 грн, а всього 15 966 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят шість) грн. 29коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час

проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 23 січня 2026 року.

Суддя А. В. Вовченко