Дата документу 20.01.2026
Справа № 334/9513/25
Провадження № 2/334/676/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

20 січня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Дніпровського районного суду м. Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

11 листопада 2025 року до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана за підписом представника адвоката Крушинської Антоніни Андріївни, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями 11.11.2025 для розгляду зазначеної справи визначено суддю Дніпровського районного суду міста Запоріжжя Коломаренко К.А..

Судом в порядку ч.6, ч.8 ст. 187 ЦПК України направлено запит з метою встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача у справі.

17.11.2025 року від Департаменту адміністративних послуг ЗМР надійшла відповідь на запит, згідно якої інформація щодо реєстрації/декларування місця проживання ОСОБА_3 в реєстрі територіальної громади м. Запоріжжя відсутня.

26.12.2025 року (08.01.2026 року повторно) від Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України надійшла відповідь на запит, згідно якої за обліками територіальних органів та підрозділів ДМС та за даними підсистеми «Облік іноземців та біженців» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС інформація стосовно громадянина Республіки Кіпр ОСОБА_3 відсутня.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишено без руху, запропоновано позивачу виправити недоліки протягом п`яти днів з дня отримання ухвали та роз`яснено, що в іншому випадку заява вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Всі недоліки позовної заяви повно викладено в указаній ухвалі суду. Про наслідки невиконання вимог ухвали позивача попереджено.

Ухвала Дніпровського районного суду м. Запоріжжя про залишення позовної заяви без руху від 29.12.2025 року отримана представником позивача адвокатом Крушинською А.А. 30.12.2025 року о 04-25 годині, про що свідчить довідка про доставку електронного листа до електронного кабінету.

Відповідно до ч. 6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно ч.7 ст. 272 ЦПК України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

З огляду на положення частини 6 статті 272 ЦПК України, враховуючи, що ухвала суду про залишення позовної заяви без руху від 29.12.2025 року доставлена до електронного кабінету представника позивача 30.12.2025 раніше 17 години, тому вважається фактично врученою 30.12.2025 року (30.12.2025 робочий день).

Враховуючи вищезазначене, перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документу учаснику судового процесу, починається з наступного дня після вручення судового рішення.

Таким чином, строк для усунення недоліків вищезазначеної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу збіг 05 січня 2026 року включно (понеділок, робочий день).

Станом на 20 січня 2026 року ухвала про залишення позовної заяви без руху від 29.12.2025 року не виконана, з заявами про продовження процесуального строку, визначеного судом, неможливість виконати ухвалу суду з поважних причин позивач до суду не звертався.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України цивільне судочинство ґрунтується на принципі диспозитивності відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до загальних норм процесуального Кодексу права та обов`язки сторін є рівними і сторони спору мають право на справедливий суд та обов`язок сприяти суду у справедливому розгляді справи шляхом добросовісної поведінки та надання доказів.

Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає у тому, щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки, виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Такі висновки також виклав Верховний Суд в постанові від 31 січня 2019 року в справі №753/21967/15-ц.

Також, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

З огляду на викладене суддя може вирішити питання про відкриття, повернення чи відмову у відкритті провадження по справі, яка не була належним чином оформлена та містила недоліки, лише після їх усунення. При цьому у ЦПК України відсутні винятки з указаного порядку.

Здійснивши аналіз норм законодавства, можна зробити висновок, що особа, яка подала позовну заяву, наділена низкою процесуальних прав та обов`язків. Зокрема, в разі подання особою позовної заяви оформленої з порушенням вимог статей 175 і 177 ЦПК України, або без сплати судового збору за подання такої позовної заяви суддя зобов`язаний постановити ухвалу про залишення позову без руху із зазначенням його недоліків.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Суд звертає увагу, що за приписами статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі Реєстр). Реєстр автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі (стаття 3 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Відповідно до ч. 6 ст.14 ЦПК адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Станом на 20.01.2026 року недоліки заяви позивачем не усунуті.

Відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія заяви залишається в суді.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З урахуванням того, що у встановлений судом строк недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позивачем не усунуто, суд вважає за необхідне визнати позовну заяву неподаною і повернути позивачу.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити заявнику, що згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя: Коломаренко К. А.