Ухвала

22 січня 2026 року

м. Київ

справа № 504/563/23

провадження № 61-13992св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

касаційну скаргу ОСОБА_2 та її представника - адвоката Дирдіна Олександра Олександровича на постанову Одеського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на нежитлове приміщення - магазин продовольчих товарів, загальною площею 182,8 кв. м, торгівельна площа 127,8 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя та здійснити поділ майна, а саме: визнати за нею право власності на 1/2 частку майна, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60,3 кв. м, вартістю 1 006 648,00 грн, та визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки під вказаним приміщенням, за експертною грошовою оцінкою 52 640,50 грн.

Комінтернівський районний суд Одеської області рішенням від 27 лютого 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив. Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнив частково. Визнав спільним сумісним майном подружжя майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке складалося з приміщення для збереження газу літ «А», загальною площею 60,3 кв. м на момент договору купівлі-продажу від 15 вересня 1997 року, вартість якого станом на 17 квітня 2023 року складає 2 013 296,00 грн. Визнав за ОСОБА_2 право власності на 165/1000 частини майна - нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 182,8 кв. м.

Доброславський районний суд Одеської області додатковим рішенням від 07 липня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на 1/2 частину земельної ділянки під нежитловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60,3 кв. м, за експертною грошовою оцінкою 52 640,50 грн, відмовив.

Одеський апеляційний суд постановою від 14 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 лютого 2025 року в частині часткового задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 скасував та в цій частині ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову. В решті рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 лютого 2025 року залишив без змін. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

В касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду ОСОБА_2 та її представник - адвокат Дирдін О. О. ОСОБА_2 та її представник - адвокат Дирдін О. О., посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

17 грудня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, 252, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, касаційну скаргу ОСОБА_2 та її представника - адвоката Дирдіна Олександра Олександровича на постанову Одеського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року, призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов