Справа № 317/4441/25
№/п 2/317/111/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ачкасова О.М.

при секретарі Фененко М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя, у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 . Чоловік заповіту не складав. Позивачка, як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину після смерті чоловіка, звернувшись з відповідною заявою до Запорізької районної державної нотаріальної контори. При оформленні прав на спадкове майно нотаріусом встановлено, що правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок відсутні, у зв`язку з чим державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому позивачка вимушена звернутись до суду із вказаним позовом.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, від її представника адвоката Заярної М.А. надійшла заява, у якій вона позов підтримала у повному обсязі, просила суд його задовольнити та розглянути справу за їхньої відсутності.

Представник відповідача - територіальної громади в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за відсутності представника, за наявними у справі доказами.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, які беруть участь у справі , у загальному позовному провадженні, на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12.05.2023.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно, у тому числі, у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 , виданим 02.08.1988 року Гирсівською сільською радою Приазовського райРАЦСу.

З довідки Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за вих.№294/15-26 від 18.08.2025 р., вбачається, що згідно записів погосподарської книги №7 Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за 2021-2025 рр., головою домогосподарства за адресою : АДРЕСА_1 записаний ОСОБА_2 .

З матеріалів спадкової справи №179/2023, відкритої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою 12.07.2023 р., вбачається, що спадщину, відкриту після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 за законом, як спадкоємець першої черги, прийняла лише дружина - позивачка ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позивачка є єдиною спадкоємицею за законом на майно, належне ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 р. 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у разі неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову.

Відповідно до копії Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцової Л.М. вих. №1142/02-31 від 02.09.2025 року позивачці ОСОБА_1 відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок АДРЕСА_1 .

Причиною для відмови у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії стало те, що документи, потрібні для вчинення нотаріальної дії, надані не були.

Згідно інформації ТОВ «ЗМБТІ» за №4974 від 15.08.2025 р., в матеріалах інвентарізаційної справи на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , правовстановлюючі документи, які видані на ім`я ОСОБА_2 , не містяться.

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно зі ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи.

Приписами ст.1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, яка була чинною до 07.07.1994, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексуУкраїни вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Згідно довідки Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за вих.№260/13-49 від 11.07.2023 р., що міститься в матеріалах спадкової справи №179/2023, померлий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , з 1980 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована та проживає за зазначеною адресою з 1988 р. по теперішній час.

Відповідно до технічного паспорту, складеного 04.08.2025 року ФОП ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_1 , розташовані: житловий будинок літ. «А» загальною площею 92,7 кв.м., житловою площею 58,6 кв.м, прибудова літ. «а», прибудова літ. «а1», прибудова літ. «а2», сарай літ. «Б»,погріб під літ. Б літ. «пг», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», гараж літ. «Ж», свердловина №1 збудовані в період з 1981 року.

Таким чином, з урахуванням факту побудови будинку спадкодавцем в 1981 році, що підтверджується технічним паспортом на будинок, та відповідно до приписів листа ВССУ від 16.05.2013, суд вважає, що за позивачкою може бути визнане право власності на цей будинок в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст.25,30,346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити, визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 203, 1216-1218, 1220, 1222,1261, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована : АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок літ. «А» загальною площею 92,7 кв.м., житловою площею 58,6 кв.м, прибудова літ. «а», прибудова літ. «а1», прибудова літ. «а2», сарай літ. «Б», погріб під літ. Б літ. «пг», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», гараж літ. «Ж», свердловина №1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 16.01.2026 року.

Суддя: О.М. Ачкасов