Справа №613/351/25 Провадження № 2/613/31/26
23 січня 2026 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі
головуючого судді Харченка С.М.,
за участю секретаря Мізяк М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Богодухові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», представник позивача Романенко М.Е. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за якою просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за договором №200523552 від 06.05.2016 року у загальному розмір 123 466,10 грн., яка складається з суми заборгованості 79 107,27 грн., суми інфляційних втрат 37 232,67 грн., суми 3% річних 7 126,16 грн.; стягнути судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 13 березня 2025 року дану справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та визначено розглядати в порядку загального позовного провадження.
Представник позивача до суду не з`явився, в поданій позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, у разі неявки в судове засідання належним чином повідомленого відповідача просив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Відповідач та його представник - адвокат Пономаренко П.О. у судове засідання повторно не з`явилися, про місце, день та час слухання справи були повідомлені. Відзиву на позов не надали, з клопотанням чи заявою про відкладення розгляду справи, призначеного на 23.01.2026 року, до суду не зверталися.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомила про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою сторони позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Відповідно до ч. ч. 1-5 ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації.
Таким чином, ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» виконав свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, в той же час Відповідач порушив умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк.
Відповідно до ч.1ст.598ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За приписами ст.509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 1054ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.1055ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу (ст. 526 ЦК України).
За правилами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Так, відсотки за користування кредитом відповідно до умов договору підлягають сплаті позичальником щомісячно, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Однак, ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Частинами 1 та 2ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно дост.514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, 20.07.2020 між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір про відступлення прав вимоги № 7_БМ, на підставі якого позивач набув права вимоги за кредитним договором №200523552 від 06.05.2016 до ОСОБА_1 .
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 .
Згідно зі ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.
На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, які не спростовані відповідачем належними доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», обґрунтовані належними доказами та підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором №200523552 від 06.05.2016 в розмірі 123466,10 грн.
Надані стороною відповідача копії довідок про сплату заборгованості, квитанції про перерахування коштів відповідачем, суд не приймає до уваги як докази сплати заборгованості за вказаним в позовній заяві кредитним договором, оскільки вони підтверджують сплату коштів за іншими договорами, які не відносяться до даної справи.
Крім того, відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.
Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
В частині заявлених вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків:
У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем було заявлено вимогу про компенсацію судових витрат на правничу допомогу у сумі 7000 гривень. В обґрунтування вказаної заяви додано: договір про надання правової допомоги №26 від 15 лютого 2024 року про надання правової допомоги; детальний опис робіт, за яким підготовка позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості 7000 грн.
Таким чином, аналізуючи докази, надані стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, об`єм та складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та розумності їхньої вартості, суд дійшов висновку, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 2422 грн. 40 коп. на оплату судового збору при зверненні до суду.
Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 253, 256, 257, 526, 527, 610, 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 10-13, 43, 76-81, 141, 207, 223, 247, 259, 263-265, 274-279, 280, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором №200523552 від 06.05.2016 року у розмірі 123466 (сто двадцять три тисячі чотириста шістдесят шість) гривень 10 (десять) копійок, судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривни 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», місцезнаходження: 04112 м. Київ вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

СУДДЯ