ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1186/26 Справа № 171/314/22 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В.І. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Красвітної Т.П., Макарова М.О.,

за участю секретаря судового засідання Шаповалової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Покровського міського суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2025 року про закриття провадження, у складі судді Томаша В.І., у цивільній справі № 171/314/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Українська залізниця про скасування наказу про оголошення догани,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Покровського міського суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2025 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , представники позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до АТ «Українська залізниця» про скасування наказу про оголошення догани, на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України (а.с.234 Том І).

Мотивами такого закриття провадження суд першої інстанції зазначив зміст заяви, поданої представником відповідача, де останній зазначав про відсутність предмету спору між позивачем та відповідачем, посилаючись на те, що якщо протягом року з дня накладання дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення. Представник відповідача вважав, що предмет цього спору у даній справі відсутній через те, що протягом року з дня накладення стягнення на позивача, яке вжито 28 жовтня 2021 року шляхом видання наказу про оголошення догани, нового дисциплінарного стягнення не відбулось, а, відтак, за ст. 151 КЗпП України, вважається, що позивач не була притягнута до дисциплінарного стягнення.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 у вересні 2025 року подала через свого представника апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що на час пред`явлення позову існував предмет спору існував спір між позивачем та відповідачем щодо визнання незаконним та скасування наказу від 28 жовтня 2021 року №42/С Про оголошення догани, та вимоги позивача відповідачем не визнавались. Відповідач не виконав зазначені у позові вимоги, мирова угода між сторонами не укладалась, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції. Скаржник наголошує, що для позивача має велике значення припинення порушення відповідача проти неї шляхом визнання незаконним та скасування спірного наказу, оскільки оскаржуваний наказ створює для позивача наслідки у вигляді позбавлення/ненарахування преміальної винагороди та позбавлення права на виплату заохочення до ювілею, у відповідності до умов Галузевої угоди та колективного договору. Крім того, юридична наявність спірного наказу порушує честь і гідність позивача, як працівника, яка, на її думку, не порушувала трудової та виконавчої дисципліни, сумлінно працювала весь час перебування у трудових відносинах з відповідачем (а.с. 236,237 Том І).

АТ Українська залізниця, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, через свого представника у листопаді 2025 року подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що вимог щодо нарахування позивачеві будь-яких виплат, на що б впливав наказ про оголошення догани, позивач у даній справі не заявляла, тому такі доводи скаржника не відповідають законодавству щодо захисту порушеного права, в силу ст.4,15 ЦК України. Натомість, ст. 255 ЦПК України визначено процесуальний порядок провадження у цивільних справах, де закриття провадження у справі є формою закінчення розгляду справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленими після порушення провадження у справі обставин. Поняття юридичного спору має тлумачитись широко та у відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття спору про право має розглядатись не суто технічно, а такому розгляду належить надавати сутнісного, а не формального значення. Відповідач наголошує, що предмет спору це об`єкт спірних правовідносин, з приводу якого виник спір. Під розумінням предмету позову належить вважати матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якого позивач просить суд прийняти рішення. З матеріалів справи взагалі, на думку відповідача, не вбачається, яким чином відповідач порушив права позивача, враховуючи, що протягом року позивач не була притягнута повторно до дисциплінарного стягнення, що є підставою для закриття цього провадження, адже предмет спору відсутній. Відповідач просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача (а.с.11-13 Том ІІ).

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з тексту клопотання представника відповідача, в якому просить суд закрити провадження у вищевказаній справі за відсутністю предмету спору. Судом не встановлено підстав для неприйняття заяви про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмету спору. За таких обставин суд вважав, що, в силу п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, провадження по справі підлягає закриттю.

Колегія суддів повністю не погоджується з такими висновками суду, зважаючи на наступне.

Так, колегією суддів встановлено, що у лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась через суд із позовом, пред`явленим до АТ Українська залізниця в особі СП Криворізьке локомотивне депо, на предмет визнання незаконним та скасування наказу №42/С від 28 жовтня 2021 року Про оголошення догани з підстав відсутності факту порушення нею трудової дисципліні, незазначення у спірному наказі відповідачем фактичних даних такого порушення, неознайомлення її з наказом у встановлений законом строк, непроведення оперативної наради за участю позивача та Профкому у відповідності до вимог Галузевої угоди між Державної адміністрацією залізничного транспорту та профспілками та Колективних договорів, що, на думку позивача, виключає правомірність вжиття до неї відповідачем такого дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

05 травня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого провадження (а.с.49 Том І).

Сторони у справі обмінялись заявами з процесуальних питань, де у своєму відзиві на позов відповідач не погоджувався з позовними вимогами, зазначаючи про порушення позивачем трудової дисципліни та вважаючи правомірним видання оскаржуваного позивачем наказу про оголошення догани.

Колегія суддів наголошує, що обов`язок роботодавця довести факт винного вчинення працівником дисциплінарного проступку, а обов`язок суду враховувати всі обставини, за яких його вчинено. Однак, у даній справі судом першої інстанції не встановлювались такі обставини, за яких вчинено спірний наказ відповідачем, який, до того ж, цього обов`язку не виконав на день ухвалення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25 жовтня 2022 року у справі № 487/1491/21, наголошено, що відсутністю предмета спору з оскарження позивачем накладеного дисциплінарного стягнення було б скасування роботодавцем свого ж наказу як незаконного. Дострокове зняття догани не свідчить про те, що вона оголошена правомірно, й не вказує на відсутність спору між сторонами. При цьому позивач не погоджується із законністю оголошення догани, а роботодавець вважає оскаржуваний наказ обґрунтованим і з цих підстав, у тому числі, оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному й касаційному порядках, тому підстав вважати про відсутність спору відсутні, як і підстави для закриття провадження за таких обставин.

Разом з цим колегія суддів апеляційного суду відзначає, що застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто, забезпечити відсутність необхідність звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Такі висновки сформовані Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18 та від 16 лютого 2021 року у справі №910/2861/18.

Колегія суддів наголошує, враховуючи вищенаведені висновки Верховного Суду, що в даному випадку справа однозначно стосується порушених прав позивача, за поновленням яких вона звернулась до суду з даним позовом, вимоги якого відповідач не визнає. Зазначене свідчить про наявність спору між сторонами даної справи, де позовні вимоги по суті не вирішені, відповідач позовних вимог не визнав, мирової угоди не укладав з позивачем, наполягаючи на тому, що наказ про оголошення позивачеві догани є правомірним.

Колегія суддів повністю погоджується з доводами апеляційної скарги, та вважає, що вимоги ОСОБА_1 направлені на належний та ефективний захист її трудових прав, а доводи скаржника про те, що скаржник не заявляла інших майнових вимог щодо перерахування чи нарахування виплат, на які б вплинула юридична наявність наказу, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають діючому процесуальному законодавству.

За таких обставин, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 статті 255 ЦПК України, не дослідивши фактичні обставини справи, не встановивши доведеність відповідачем дійсної відсутності предмета спору, як про це наголосив Верховний Суд.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді даної справи, що призвело до постановлення помилкової ухвали, знайшли своє підтвердження, а у суду першої інстанції не було достатніх підстав для застосування п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасування на підставі ст. 379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Покровського міського суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 14 січня 2026 року.

Повний текст постанови складено 22 січня 2026 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: Т.П. Красвітна

М.О.Макаров