Провадження № 2/369/7096/25
УХВАЛА

23.01.2026 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.,

розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна,

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаною заявою звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , в якій просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 38000,00 грн та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Відповідач надав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. А також про пропуск строку для подання відповідних доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат.

Позивач надав пояснення, в яких посилався на необґрунтованість доводів відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 246, ч. 3 ст. 270 ЦПК України у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на оплату правничої допомоги адвоката, вартість яких становить 12000 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.12.2025 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі, еквівалентній 4 000 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 108 гривень 16 копійок.

Протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду позивач надав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої долучив докази понесених витрат, а саме: договір про надання правничої допомоги від 10.10.2024, додаткову угоду до договору від 11.08.2025, акт приймання передачі наданих послуг до договору від 11.12.2025.

Відповідно до ч. ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Аналізуючи вказані норми права Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 зауважив, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

У постанова Верховного Суду від 14.11.2024 у справі № 161/629/23 зазначено, що норма частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судових дебатів немає.

На виконання вимог, передбачених ч. 1 ст. 241 ЦПК України після з`ясування всіх обставин справи та перевірки їх доказами головуючий надав сторонам справи можливість дати додаткові пояснення, які можуть доповнити матеріали справи. Проте представником позивача не були наведені поважні причини не подання доказів суду на підтвердження витрат на правничу допомогу до переходу до стадії ухвалення судового рішення.

Оскільки судом не встановлена наявність поважних причин не подання доказів суду на підтвердження витрат на правничу допомогу до переходу до стадії ухвалення судового рішення, хоча такі докази існували на той час, крім акту приймання - передачі наданих послуг, який було складено лише на другий день після ухвалення судового рішення, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Згідно з ч. 4 ст. 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Оскільки заявником подано заяву для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення також в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, суд дійшов висновку про те, що подання даної заяви в цій частині є зловживанням процесуальними правами.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З урахуванням обставин справи суд дійшов висновку про необхідність залишити без розгляду заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.

Згідно з ч. 5 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

У постанові від 06 серпня 2025 у справі 280/9536/23 Верховний Суд зазначив, що він погоджується з аргументами позивача щодо порушення судом апеляційної інстанції вимог частини четвертої статті 252 КАС України в частині ухвалення судового рішення у формі додаткової постанови, оскільки указана норма КАС України містить імперативний припис щодо виду судового рішення у вигляді ухвали у разі відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат з правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 259, ч.ч. 4, 5, 9 ст. 268 ЦПК України для постановлення ухвал, що оформлюються окремим документом, суд оголошує перерву. Ухвали суду проголошуються негайно після їх постановлення за правилами проголошення рішень суду. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 141, 142, 255, 260, 261, 268, 270, 353 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Ражев Андрій Володимирович, про ухвалення додаткового рішення в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору залишити без розгляду.

У задоволені заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Ражев Андрій Володимирович, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Мартиненко В.С.