Провадження № 2-ві/638/15/26
УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2026 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Шишкін О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Агапова Р.О. від розгляду цивільної справи № 638/21368/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова (головуючий суддя Агапов Р.О.) перебуває цивільна справа № 638/21368/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дітей.

11 січня 2026 року ОСОБА_1 за допомогою системи «Електронний суд» звернулася до суду із заявою про відвід головуючого судді Агапова Р.О. від розгляду зазначеної цивільної справи, яка мотивована тим, що у цій справі суддею Агаповим P.O. було допущено фактичне позбавлення відповідача і його представника доступу до матеріалів справи; створення процесуальної переваги позивачу; руйнування принципу equality of arms.

Винятковість підстав для відводу відповідач обґрунтовує наступним. Відповідно до частини другої статті 39 ЦПК України, після спливу загального строку заявлення відводу він допускається лише у виняткових випадках, коли про підстави відводу заявнику не могло бути відомо раніше, але не пізніше двох днів з моменту, коли він дізнався про такі підстави. Підстави для заявлення цього відводу стали відомі відповідачу виключно 10 січня 2026 року, після створення електронного кабінету в ЄСІТС; фактичного, повного та реального ознайомлення з матеріалами судової справи. Вказує, що до зазначеної дати таке ознайомлення було об`єктивно унеможливлено, оскільки: електронна справа в ЄСІТС містила лише фрагментарні документи; повний обсяг матеріалів справи не був доступний ані в електронній, ані в паперовій формі;.процесуальні звернення щодо забезпечення доступу до матеріалів не дали реального результату, а відсутність доступу до матеріалів справи призвела до об`єктивної неможливості подання відзиву, що перетворило право на захист на ілюзорне. Сукупність наведених дій сформувала у відповідача обґрунтований сумнів у неупередженості судді.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова у складі головуючого судді Агапова Р.О. від 14 січня 2026 року заяву про відвід визнано необґрунтованою та передано до канцелярії суду для вирішення питання про відвід іншим суддею, визначеному в порядку ст. 33 ЦПК України.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 січня 2026 року заяву про відвід судді Агапова Р.О. розподілено судді Шишкіну О.В.

Заяву з додатками, а також матеріали судової справи № 638/21368/24 фактично передано у провадження судді Шишкіна О.В. 20 січня 2025 року.

У зв`язку з перебування судді Шишкіна О.В. на лікарняному з 19 до 20 січня 2026 року, заяву розглянуто 21 січня 2026 року.

У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

У заяві про відвід ОСОБА_1 заявила клопотання про розгляд заяви за її обов`язковою участю з метою реалізації права бути почутою. Водночас, з метою дотримання встановленого у ч. 7 ст. 40 ЦПК України строку розгляду заяви, враховуючи, що підстави та обґрунтування відводу детально викладені заявником у заяві про відвід, що свідчить про відсутність потреби у розгляді заяви за участю сторін, суд не знаходить підстав для розгляду заяви про відвід у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

З огляду на викладене, розгляд заяви про відвід проведено без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши заяву про відвід та оглянувши матеріали справи в межах заявленого відводу, суд дійшов наступного висновку.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

Як зазначено у ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 2 ст. 36 ЦПК України встановлено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України.

Доводи представника відповідача, на які вона посилається як на підставу для відводу головуючого судді Агапова Р.О., ґрунтуються на припущеннях та не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки судом не встановлено обставин того, що суддею Агаповим Р.О. було допущено фактичне позбавлення відповідача і його представника доступу до матеріалів справи та створення процесуальної переваги позивачу.

Твердження відповідача, щодо відсутності доступу до матеріалів справи, що призвело до об`єктивної неможливості подання відзиву, що перетворило право на захист на ілюзорне, суд сприймає критично, оскільки у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (далі ЄСІТС), яка забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а підсистема ЄСІТС "Електронний суд" (далі ЕС) забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. Отож, всі наявні в матеріалах даної справи документи, включаючи і позовну заяву, автоматично надсилаються до Електронних кабінетів інших учасників справи чи їхніх повірених після реєстрації цих документів в автоматизованої системи діловодства судів.

Відтак, представник відповідача, як користувач кабінету Електронного суду, що здійснює адвокатську діяльність, мала можливість ознайомитися зі всіма документами, які подаються учасниками процесу та містяться у матеріалах справи, а відповідач не була позбавлена можливості ознайомитися зі всіма необхідними їй матеріалами справи через свого представника, а також безпосередньо в приміщенні суду.

За таких обставин, безпідставними є посилання сторони відповідача про те, що суддя Агапов Р.О. порушив право на захист відповідача ОСОБА_1 .

Решта доводів сторони відповідача не свідчать про наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді при розгляді даної справи.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

З огляду на нормативний зміст пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 4 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Як на підставу для відводу судді, сторона відповідача посилається на обставини, наявність яких для відводу судді підлягають доведенню.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід головуючого судді Агапова Р.О. у даній справі, суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Крім того, у заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею Агаповим Р.О. поведінки, яка б свідчила про його упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Отже, аргументи, якими представник відповідача мотивує свою заяву про відвід судді Агапова Р.О., не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді Агапова Р.О. як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених статтею 36 чи статтею 37 ЦПК України, які би свідчили про особисту упередженість судді Агапова Р.О. або його необ`єктивність під час розгляду даної справи у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні заяви про відвід судді Агапова Р.О.

Керуючись статтями 36, 40, 259-260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Агапова Р.О. від розгляду цивільної справи № 638/21368/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дітей, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Шишкін