Провадження № 2/369/6147/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про забезпечення позову)

16.01.2026 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Сіті Актив Груп» - адвоката Міньковської Анастасії Володимирівни про забезпечення позову у цивільній справі № 369/16617/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Сіті Актив Груп» до державного реєстратора Відділу Держгеокадастру у Летичівському районі Хмельницької області Цісар Аліни Валеріївни, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Чорногуз Ольга Валеріївна, про скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2025 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Сіті Актив Груп» адвокат Міньковська Анастасія Володимирівна звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із вищевказаною позовною заявою.

26 листопада 2025 року на адресу суду від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Сіті Актив Груп» - адвоката Міньковської Анастасії Володимирівни надійшла заява про забезпечення позову у цивільній справі № 369/16617/25.

Вимоги заяви про забезпечення позову обґрунтовані тим, щопредметом спору у даній справі є скасування незаконної державної реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 , оскільки земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:019:0006 належить Позивачу.

Так, 29 жовтня 2024 року Позивач набув право власності на вказане нерухоме майно та в 2025 році звернувся до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки № НОМЕР_1 а площею 0,201 га, кадастровий номер :01:019:0006 за адресою: АДРЕСА_2 , в натурі (на місцевості) та внесення до Державного земельного кадастру відомостей про цю земельну ділянку (присвоєння кадастрового номеру). Однак при виїзді на місцевість для здійснення геодезичної зйомки та прив`язки контрольних точок до Державної геодезичної мережі вказаної земельної ділянки землевпорядником було встановлено, що визначені зовнішні межі землекористування цієї земельної ділянки повністю накладаються (співпадають) із земельною ділянкою площею 0,15 га, яка є сформованою, кадастровий номер :01:019:0001. Вказане також вбачається зі схеми розміщення земельних ділянок на території с. Білогородка Бучанського району Київської області та викопіювання з публічної кадастрової карти.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивачу було повідомлено про відсутність технічної можливості внесення відомостей про належну боржнику Позивача земельну ділянку до Державного земельного кадастру.

Разом з тим, порівнюючи дані на карті місцевості та дані отримані з Публічної кадастрової карти, зважаючи на кадастровий план земельної ділянки та опис її меж, отриманий із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № HB-022 від 27 січня 2022 року, виявилось, що на території земельної ділянки загальною площею 0,201 га, яка була власністю іпотекодавця ОСОБА_3 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:019:0006, яка перебуває в іпотеці, зареєстрована в Державному земельному кадастрі нова земельна ділянка, площею 0,15 га, за адресою: АДРЕСА_3 , присвоєно кадастровий номер :01:0019:0001, призначенням - для будівництва і обслуговування житлового буднику, господарських будівель споруд (присадибна ділянка). Державна реєстрація земельної ділянки здійснена державним кадастровим реєстратором Цісар Аліною Валеріївною Відділу у Летичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 09 грудня 2021 року, а розробником технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі був ОСОБА_4 ТОВ «ІНВЕНТ КОМПАНІ», 26 листопада 2021 року.

Тобто, як зазначає представник позивача, фактично відбулось відчуження земельної ділянки, яка належала ОСОБА_3 як іпотекодавцю та на яку Позивач в подальшому зареєстрував право власності відповідно до закону України «Про Іпотеку», з присвоєнням їй іншого кадастрового номеру.

Таким чином, оскільки під час розроблення технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель не було враховано наявність на території Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області належної ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,201 га, право власності на яку у встановленому законом порядку він набув у 2008 році, то внаслідок такої помилки була неправильно сформована земельна ділянка площею 0,15 га за кадастровим номером :01:019:0001.

Запис в Державному земельному кадастрі про реєстрацію цієї земельної ділянки площею 0,15 га за кадастровим номером :01:019:0001 та послідуюча реєстрація права власності на неї унеможливлює присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці площею 0,201 га, виготовлення технічної документації із землеустрою та реєстрації за позивачем права іпотекодержателя на неї, чим порушуються його права.

Крім того, оскільки Позивачем було з`ясовано, що на земельній ділянці площею 0,15 га за кадастровим номером :01:019:0001 за адресою: АДРЕСА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 401,1 кв.м., житловою площею 207,7 кв.м., за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_1 15 грудня 2021 року та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорногуз О.В. за р. 4463, Позивач вважає дану державну реєстрацію незаконною, оскільки згідно відповіді Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області адреси АДРЕСА_3 - на території с. Білогородка немає. Крім того, житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,15 га за кадастровим номером :01:019:0001, визначені зовнішні межі землекористування якої повністю накладаються (співпадають) із земельною ділянкою 0,201 га.

З огляду на викладене, представник позивача вважає, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту та встановлення заборони вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням, розпорядженням в будь-який інший спосіб та з державною реєстрацією прав власності або інших речових прав на земельну ділянку площею 0,15 га за кадастровим номером :01:019:0001 та житловий будинок, загальною площею 401,1 кв.м., житловою площею 207,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 співвідноситься з предметом позову, існує конкретний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Невжиття заходів забезпечення позову призведе до створення додаткових труднощів у виконанні судового рішення, та залишить можливість відчуження Відповідачем 3 нерухомого майна, право власності на яке оспорюється даним позовом, та не призведе до належного захисту порушених прав Позивача.

Запобігти вищевикладеному, можливо лише шляхом накладення арешту та встановлення заборони вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням, розпорядженням в будь-який інший спосіб та з державною реєстрацією прав власності або інших речових прав (зокрема, іпотеки) стосовно спірного нерухомого майна.

Окрім того, Позивач просить не застосовувати заходи зустрічного забезпечення, оскільки обраний спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу, а також відсутні обставини, передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, а тому немає підстав для зустрічного забезпечення позову. Заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії, що стосуються відчуження та реєстрації прав на спірну нерухоме майно є тимчасовим заходом на час розгляду цієї справи, який обмежує лише вилучення записів щодо іпотеки/відчуження вказаної квартири і не перешкоджає Відповідачу у реалізації права володіння і користування квартирою.

З урахуванням викладеного, представник позивача просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та встановлення заборони вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням, розпорядженням в будь-який інший спосіб та з державною реєстрацією прав власності або інших речових прав на: земельну ділянку площею 0,15 га за кадастровим номером :01:019:0001 та житловий будинок, загальною площею 401,1 кв.м., житловою площею 207,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 .

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Таким чином, невжиття заходу забезпечення позову може призвести до відчуження спірної житлової квартири будь-яким способом, не забороненим законом, що у разі задоволення позову призведе до нових спорів між особами, за якими буде зареєстровано право власності на спірну житлову квартиру, та позивачем, а також можливим порушенням їх прав як законних набувачів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18.

З поданої заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів вбачається, що у разі прийняття рішення на користь позивача, можуть виникнути труднощі у подальшому при виконанні такого рішення.

Таким чином, позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні об`єкти нерухомості та предметом позовних вимог, оскільки, застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист порушеного права.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому, можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки, матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, а також, в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Дослідивши письмові матеріали справи, та враховуючи, що вид забезпечення позову, вказаний у заяві позивача, а саме: накладення арешту на земельну ділянку площею 0,15 га за кадастровим номером :01:019:0001 та житловий будинок, загальною площею 401,1 кв.м., житловою площею 207,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , є співмірним із заявленими позовними вимогами, суддя вважає за доцільне вжити захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищезазначене спірне майно.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо майна, оскільки, накладення арешту на майно є достатнім заходом для забезпечення позову у даній цивільні справі, так як передбачає заборону відчужувати його, а тому не потребує додаткової заборони вчиняти будь-які дії щодо спірного майна.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Сіті Актив Груп» - адвоката Міньковської Анастасії Володимирівни про забезпечення позову у цивільній справі № 369/16617/25, задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :01:019:0001 та житловий будинок, загальною площею 401,1 кв.м., житловою площею 207,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 .

В іншій частині заяви, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформація про стягувача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Сіті Актив Груп», , адреса місцезнаходження: Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, м. Івано-Франківськ, вул. Бельведерська, буд. 25-А, оф. 302.

Інформація про боржника: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя Інна ФІНАГЕЄВА