ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/1490/25Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н.В.
Провадження № 22-ц/817/46/26 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката - Скрибки Ігоря Юрійовича на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між відповідачем та первісними кредиторами були укладені електронні кредитні договори, підписані одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а кредитні кошти надавалися у безготівковій формі шляхом перерахування на платіжні картки, реквізити яких були повідомлені відповідачем.

Зокрема, позивач посилається на кредитні договори з ТОВ «Аванс Кредит» №14495-08/2024 від 15.08.2024 та №07115-08/2024 від 07.08.2024 року, а також на кредитний договір з ТОВ «Авентус Україна» №8097016 від 18.07.2024 року

Надалі права вимоги за вказаними договорами були відступлені позивачу на підставі договорів факторингу: від 24.12.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» №24122024, за яким позивач набув право вимоги до відповідача за двома договорами з ТОВ «Аванс Кредит» із заявленими сумами боргу 36 000 грн та 39 600 грн відповідно, від 24.04.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» №24042025, за яким позивач набув право вимоги за договором №8097016 у сумі 21415 грн.

Позивач стверджував, що після набуття права вимоги додаткові нарахування не здійснювалися і умови договорів в односторонньому порядку не змінювались, однак відповідач зобов`язання не виконав та не здійснив жодного платежу ні на рахунки позивача, ні на рахунки первісних кредиторів, у зв`язку з чим просив стягнути з ОСОБА_1 загальну суму заборгованості 97 015 грн та судові витрати.

Рішенням Чортківського районного суду від 29 вересня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості:

- за кредитним договором № 14495-08/2024 в розмірі 21000 грн., з яких: 7500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13500 грн. сума заборгованості за процентами;

- за кредитним договором № 07115-08/2024 в розмірі 33 600 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21600 грн. сума заборгованості за процентами;

Всього стягнуто заборгованості за договорами у загальному розмірі 54600 грн., а також 1704,16 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат - Скрибка І.Ю. просить оскаржуване судове рішення скасувати, постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 14495-08/2024 в розмірі 7 500 грн. та кредитним договором № 07115-08/2024 в розмірі 12000 грн, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не довів належними доказами факт надання кредитних коштів і належність відповідачу карткового рахунку, на який нібито здійснювалося перерахування, а отже не підтверджено виникнення грошового зобов`язання; нарахування процентів є протиправним, оскільки денна ставка 1,5% суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування»; він є військовослужбовцем, тому на нього поширюються приписи п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, тому проценти, штрафи та пеня не мали нараховуватися/підлягають списанню; повний військовий квиток не було подано раніше з причин перебування у прифронтовій зоні.

Із урахуванням прохальної частини апеляційної скарги, адвокат Скрибка І. Ю. просить скасувати рішення і залишити до стягнення лише тіло кредиту за двома кредитними договорами (7500 грн та 12000 грн).

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволення.

Обставини справи.

Судом встановлено, що 15.08.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 14495-08/2024, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника (п. 8 Кредитного договору W3250), відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати клієнту фінансовий кредит в розмірі 7500 грн. на власні потреби, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на реквізити платіжної банківської картки НОМЕР_1 , строком на 120 днів, до 12.12.2024 року, зі сплатою товариству процентів 1,5% - денна процентна ставка.

Також, електронно цифровим підписом позичальника - W3250 було підписано: додаток до договору про надання фінансового кредиту № 14495-08/2024 у якому відображено графік платежів; паспорт споживчого кредиту.

Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. №3466_237 від 23.04.2025 року, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків та має ліцензію НБУ. Між підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 01.12.2022 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно прийнято платежі на користь ТОВ «Аванс Кредит». Зокрема, 15.05.2024 року о 15:02 год. на суму 7500 грн., маска карти НОМЕР_1 , номер транзакції в системі ipay/ua 481487451, призначення платежу: зарахування 7500 грн. на карту НОМЕР_1 .

24.12.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 24122024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 24.12.2024 року до договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором 14495-08/2024 в сумі 36 000 грн., з яких: 7500 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 500 гривень сума заборгованості за процентами; 15 000 сума заборгованості за штрафними санкціями.

Також встановлено, що 07.08.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 07115-08/2024, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника W3839 (п. 8 Кредитного договору), відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати клієнту фінансовий кредит в розмірі 12000 грн. на власні потреби, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на реквізити платіжної банківської картки НОМЕР_1 , строком на 120 днів, до 04.12.2024 року, зі сплатою товариству процентів 1,5% - денна процентна ставка.

Також, електронно цифровим підписом позичальника - W3839 було підписано: додаток до договору про надання фінансового кредиту № 07115-08/2024, у якому відображено графік платежів; паспорт споживчого кредиту.

24.12.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 24122024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 24.12.2024 до Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 39 600 гривень, з яких: 12000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 600 гривень сума заборгованості за процентами; 6 000 сума заборгованості за штрафними санкціями.

18.07.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8097016. Цей Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п.п. 2.1 п. 2 Кредитного договору кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.

24.04.2025 між ТОВ «Авентус Україна та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 24042025, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру прав вимоги від 24.04.2025 до Договору Факторингу № 24042025 від 24.04.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21415 гривень,з яких: 7000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 12495гривень сума заборгованості за відсотками; 1920 гривень сума заборгованості за пенею, штрафами.

Позивач вказує, що всупереч умовам Кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання.

Разом з тим, як було установлено судом, ОСОБА_1 повністю погасив заборгованість за кредитним договором № 8097016 від 18.07.2024 року, у зв`язку з чим, 17.09.2025 року позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, оскільки відповідач станом на дату подання заяви повністю закрив свою заборгованість за кредитним договором № 8097016 від 18.07.2024 року, тому ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за двома договорами: № 14495-08/2024 та № 07115-08/2024 на суму 75 000 гривень.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.

Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором.

На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до змісту ст. 610, ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Стягуючи заборгованість по процентах за кредитними договорами №14495-08/2024 у розмірі 13 500 грн, та № 07115-08/2024 у розмірі 21 600 грн, суд виходив з того, що умови договорів щодо нарахування відсотків є чинними, відповідачем погодженими та підлягають виконанню.

При цьому, суд констатував, що посилання відповідача на незаконність нарахування відсотків через статус військовослужбовця є безпідставним, оскільки до справи подано лише першу сторінку військового квитка, з якої неможливо встановити факт та період проходження служби, а інших доказів права на пільги за Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не надано.

Однак, з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення відсотків за користування кредитними коштами погодитися неможливо, виходячи із наступного.

Так, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначав, що ОСОБА_1 є захисником України та перебуває на військовій службі з 20.11.2024 (відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 ), про що попереджав первинного кредитора, натомість кредитором не було вчинено ніяких дій щодо зупинення нарахування відсотків, штрафів та пені. Адвокат вважав, що оскільки відповідач вступив до лав Збройних Сил України до закінчення терміну кредитного договору, тому норми законодавства, які діють на період військового стану повинні застосовуватись новим кредитором у встановленому законом порядку.

До суду першої інстанції представником відповідача було надано копію першої сторінки військового квитка ОСОБА_1 .

До апеляційного суду адвокатом Скрибкою І.Ю. надано копію військового квитка ОСОБА_1 із змісту якого видно, що:

07.07.2024 року відповідачу присвоєно звання солдат

12.10.2024 року прийнятий військову службу за контрактом

в період з 08.07.2025 року по 31.07.2025 року пройшов курс навчання за програмою фахової військової підготовки у військовій частині.

Неможливість подання повного військового квитка адвокат Скрибка І.Ю. мотивує тим, що відповідач не мав можливості подати всі сторінки військового квитка до суду першої інстанції, оскільки перебував у прифронтовій зоні, а після відновлення зв`язку одразу надав усі необхідні документи, однак це стало можливим вже після ухвалення рішення суду у справі. Тому, вважає, що неподання повного військового квитка разом із відзивом на позовну заяву відбулося з причин, що не залежали від волі сторони у справі, тобто з поважних причин.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів дійшла висновку, що наведені представником відповідача причини неможливості долучення повного військового квитка до суду першої інстанції є поважними, у зв`язку з цим вважає за можливе прийняти та долучити до матеріалів справи подані в апеляційному суді інші сторінки військового квитка.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що до матеріалів справи в суді першої інстанції вже була долучена копія частини військового квитка відповідача, а тому подання в апеляційному суді його решти сторінок фактично є уточненням та доповненням вже наявного у справі доказу і не може розцінюватися як подання принципово нового доказу.

Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції Закону, що діяла на момент виникнення правовідносин) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Відповідно до частини 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції Закону, що діяла на момент виникнення правовідносин) видами військової служби є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

02.09.2014 року за № 18-112/48620 Юридичний департамент Національного Банку України надіслав банкам України лист Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142 з роз`ясненням щодо переліку документів, які підтверджують призов на особливий період, та проходження військової служби, що надаються позичальниками до банків з метою звільнення від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом.

В листі Міністерства оборони України підтверджено, що документами, які підтверджують призов військовозобов`язаних на час особливого періоду, можуть бути військовий квиток, довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

У постанові Верховного Суду від 15.07.2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведення статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19.

Відповідач фактично з 07.07.2024 року є військовослужбовцем, на час нарахування відсотків за користування кредитом з 12.10.2024 року прийнятий військову службу за контрактом.

Оскільки кредити, зазначені в позові, були отримані на власні потреби, а не на житло чи автомобілі, нарахування відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором № 14495-08/2024 від 15.08.2024 року у розмірі 13 500 грн та кредитним договором від № 07115-08/2024 від 07.08.2024 року у розмірі 21 600 грн, є неправомірним.

Відтак, доводи апеляційної скарги з цього приводу колегія суддів вважає обґрунтованими.

Тому, колегії суддів вважає, що рішення Чортківського районного суду від 29.09.2025 року в частині стягнення заборгованості по процентах за користування кредитними коштами за кредитними договорами № 14495-08/2024 в розмірі 13500 грн, № 07115-08/2024 в розмірі 21600 грн слід скасувати, постановивши у відповідній частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Тому, загальна сума заборгованості, яка визначена судом першої інстанції в резолютивній частині оскаржуваного судового рішення підлягає зменшенню з 54600 грн до 19500 грн. В решті оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Колегія суддів констатує, що перегляд оскаржуваного судового рішення здійснюється апеляційним судом в межах вимог прохальної частини апеляційної скарги, де адвокат Скрибка І. Ю. просить скасувати рішення і залишити до стягнення лише тіло кредиту за двома кредитними договорами (7500 грн та 12000 грн).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

У зв`язку із скасуванням апеляційним судом рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача в користь позивача процентів за користування кредитом та фактичним задоволенням позову на 26% слід здійснити новий розподіл судових витрат, яким стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 787,28 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України визнано, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено у повному обсязі а ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 03.11.2025 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України Про судовий збір та п. 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4542 грн. слід стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката - Скрибки Ігоря Юрійовича задовольнити.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2025 року в частині стягнення заборгованості по процентах за кредитними договорами № 14495-08/2024 від 15.08.2024 року в розмірі 13500 грн, № 07115-08/2024 від 07.08.2024 року в розмірі 21600 грн слід скасувати.

Постановити у цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентах за кредитними договорами № 14495-08/2024 від 15.08.2024 року в розмірі 13500 грн, № 07115-08/2024 від 07.08.2024 року в розмірі 21600 грн.

Зменшити загальну суму заборгованості за кредитними договорами №14495-08/2024 від 15.08.2024 року, № 07115-08/2024 від 07.08.2024 року з 54600 грн до 19500 грн.

В решті оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Провести новий розподіл судових витрат, яким стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () 787,28 грн судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () в дохід держави 4542 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Постанову апеляційного суду складено 23 січня 2026 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н. М.