Провадження № 2-з/522/47/26
УХВАЛА

23 січня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чорнухи Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Лесик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву про забезпечення позову, подану від імені ОСОБА_1 його представником адвокатом Петровою Альоною Миколаївною, у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Назар Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Назар Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями позовні матеріали передані на розгляд судді Чорнусі Ю.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.10.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлений строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання копії ухвали суду про залишення позову без руху.

12.11.2025 на адресу Приморського районного суду м. Одеса від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бойко Н.І. надійшла заява про усунення недоліків, до якої заявник долучила позовну заяву в новій редакції з усуненими недоліками на виконання ухвали суду від 21.10.2025.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2025 відкрите провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Назар Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Цивільну справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 22.01.2026.

29.10.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Петрової А.М. надійшла заява про забезпечення позову, у якій представник просить зупинити стягнення на підставі виконавчого документа виконавчого напису №652 від 12.09.2025 року, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики, посвідченим 08 вересня 2025 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. за реєстровим номером 646.

Заява обґрунтована тим, що 08.09.2025 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений договір позики. 12.09.2025 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинений виконавчий напис № 652 від 12.09.2025, виданий про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики. 02.10.2025 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. в межах виконавчого провадження №79197078 винесена постанова про опис та арешт майна боржника на виконання виконавчого напису №652, виданого 12.09.2025. Згідно із зазначеною постановою накладений арешт на нерухоме майно, а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 315 кв. м, житловою площею 97.5 кв. м. 23.10.2025 майно, що є предметом спору, виставлено на торги ДП "СЕТАМ" за номером лоту 587645, дата проведення торгів та дата закінчення торгів: 24.11.2025. Як зазначає заявник, йому, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належить право користування житлом (договір найму від 11.10.2016), що складається з трьох кімнат житлового будинку, на який накладений арешт. Також заявник посилається на те, що відповідачем укладена фіктивна угода з метою зміни власника будинку. На момент звернення із цією заявою приватним виконавцем вже винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а майно виставлено на відкриті торги, що відбудуться 27.11.2025.

У підготовчому засіданні 22.01.2026 за клопотанням представника позивача адвоката Бойко А.В., суд відклав розгляд заяви про забезпечення позову до 23.01.2026, у зв`язку з наміром представника заплатити судовий збір за подання заяви про забезпечення позову та надати відповідну квитанцію про сплату судового збору до суду.

23.01.2026 до суду від представника позивача адвоката Бойко А.В. надійшли додаткові пояснення до заяви про забезпечення позову, до якої додана квитанція про сплату судового збору. У додаткових поясненнях представник просить за її відсутності за наявними матеріалами.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви у межах вирішення зазначеної заяви, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами та за своїм змістом тотожними задоволенню заявлених позовних вимог.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.10.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При цьому під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже зазначене питання є предметом дослідження суду під час розгляду спору по суті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 викладена правова позиція, згідно якої заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 08.03.2024 у справі № 725/1512/23, у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 викладена наступне: під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 640/1305/20.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як вбачається з доданої до заяви про забезпечення позову копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 79197078, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В., стягувачем у виконавчому провадженні є ОСОБА_3 , боржником ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження № 79197078 з примусового виконання виконавчого напису № 652, виданого 12.09.2025 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В.

Отже, відсутні підстави для застосування такого способу забезпечення позову, як зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, за заявою особи, яка не є боржником за відповідним виконавчим документом.

У заяві про забезпечення позову заявник зазначає, що виконання можливого рішення суду у справі може бути ускладненим у зв`язку з тим, що на виконання виконавчого напису нотаріуса відкрите виконавче провадження 79197078, у якому винесено постанову про опис та арешт майна боржника, та 23.10.2025 майно, що є предметом спору, виставлено на торги ДП «СЕТАМ».

Однак, жодне майно не є предметом спору у цій справі.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) визначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17(провадження№ 14-88цс20) зазначено, що конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Враховуючи, що заявник не є боржником у виконавчому провадженні № 79197078, приватним виконавцем не вчиняються будь-які дії щодо майна, яке на праві власності належить позивачу, майно, на яке накладено арешт в межах виконавчого провадження № 79197078 не є предметом спору у цій справі, суд вважає, що застосування заходу забезпечення позову у виді зупинення стягнення за виконавчим документом, у якому позивач не є боржником, буде не домірним позовним вимогам. Відсутній зв`язок між предметом позовної вимоги і конкретним заходом до забезпечення позову, застосування якого призведе до зупинення виконавчого провадження, стороною якого заявник не являється. Фактично із змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що вона спрямована на недопущення зміни власника будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , однак жодних позовних вимог щодо зазначеного нерхумого майна позивачем не заявлено.

За таких обставин, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 5, 149-151, 153, 258-261, 352-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову, подану від імені ОСОБА_1 його представником адвокатом Петровою Альоною Миколаївною, у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Назар Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Юлія ЧОРНУХА