Справа № 439/134/26
Провадження № 2/439/419/26
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

22 січня 2026 року м. Броди Львівської області

Бродівський районний суд Львівської області, в складі судді Марків Т.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,

встановив:

Позивач звернувся із позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини разом із батьком.

Відповідно до заяви (а.с. 45 50), ОСОБА_1 в порядку забезпечення позову просить заборонити виїзд малолітньої дитини сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України без письмової згоди батька, засвідченої нотаріально; заборонити змінювати фактичне місце проживання/перебування (м. Броди Золочівського району) малолітнього ОСОБА_3 до набрання законної сили судовим рішенням у справі. На думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_2 здійснює готування до зміни свого місця проживання разом з дитиною та має наміри переїхати в Запорізьку область, а можливо й в м. Мелітополь Запорізької області, яке належить до тимчасово окупованих території України.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі (а.с. 17), є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).

Відповідно до позовної заяви, наміри відповідача змінити своє та дитини місце проживання зафіксовані в листуванні, збереженому на доданому флеш-накопичувачі.

Зміст флеш-накопичувача при розгляді заяви про забезпечення позову судом не досліджувався відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦПК України через відсутність фактичних даних про згоду на це відповідача та інших осіб, особисте листування з якими велося.

Як встановлено ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 15 вересня 2020 року (справа № 753/22860/17), конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року (справа № 381/4019/18), співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Суд вважає, що заборона виїзду ОСОБА_3 за кордон та заборона матері змінювати фактичне місце проживання малолітнього до вирішення спору в умовах воєнного стану може створити невиправдані ризики для життя, здоров`я та безпеки дитини, які є вочевидь неспівмірними можливому ускладненню виконання рішення в цій справі у разі задоволення позову це є підставою для відмови в забезпеченні позову.

Керуючись ст.ст. 149 153, 260 ЦПК України,

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 в забезпеченні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Ухвала набрала законної сили 22 січня 2026 року з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області.

Суддя Т.А. Марків