Справа № 212/3437/24
У Х В А Л А

21 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді Дехти Р.В., за участі секретаря судового засідання Попик С.Д., порядку ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ГАРАЖНОГО КООПЕРАТИВУ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ» - адвоката Богославського Андрія Сергійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ГАРАЖНОГО КООПЕРАТИВУ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів членів ГАРАЖНОГО КООПЕРАТИВУ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ» оформлених протоколом №4 від 13.04.2008 року, повернення майна та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 02 січня 2026 року, провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ГАРАЖНОГО КООПЕРАТИВУ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів членів ГАРАЖНОГО КООПЕРАТИВУ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ» оформлених протоколом №4 від 13.04.2008 року, повернення майна та стягнення моральної шкоди, закрито. Роз`яснено позивачу ОСОБА_1 , що спір про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів членів гаражного кооперативу відноситься до юрисдикції господарських судів, а тому справа юрисдикційно підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

06 січня 2026 року представник відповідача ГАРАЖНОГО КООПЕРАТИВУ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ» - адвокат Богославський Андрій Сергійович звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі про розподіл судових витрат на правову допомогу. Заява мотивована тим, що під час розгляду справи в суді ГАРАЖНИЙ КООПЕРАТИВ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ» поніс витрати на правову допомогу у розмірі 10000 гривень. Ураховуючи викладене, представник ГАРАЖНОГО КООПЕРАТИВУ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ» просило суд стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача загальну суму витрат на правову допомогу в розмірі 10000 гривень.

Відповідно до пункту 3 ч. 1, частин 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В судове сторони не викликались.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частинами 5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У цьому випадку суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів із дня постановлення, зокрема ухвали про закриття провадження у справі, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

За змістом ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник унаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, наприклад: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана); подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин; заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Отже, системне тлумачення наведених положень закону дають підстави вважати про те, що необґрунтовані дії, у даному випадку позивача ОСОБА_1 , як підстава для компенсації здійснених заінтересованими особами витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України повинні передбачати наявність свідомих недобросовісних дій позивача ОСОБА_1 , які б давали змогу стверджувати про зловживання ним своїми процесуальними правами.

На переконання суду, що у цій справі саме по собі подання позивачем ОСОБА_1 до місцевого суду цивільного позову, не може свідчити про необґрунтовані (неправильні, недобросовісні) його дії, які б були підставою для компенсації судових витрат, оскільки це є правом позивача, передбаченим законодаством, та звернення до суду зі позовом є суб`єктивним правом позивача ОСОБА_1 , доступ до якого йому є гарантованим, зокрема, пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України. Водночас судом провадження у даній справі було закрито не з підстав необґрунтованості позову позивача, а з підстав неможливості її розгляду в порядку цивільного судочинства з одночасним роз`ясненням скаржнику права звернутися в порядку господарського судочинства

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат, у даному випадку зацікавлені особи, мають довести, які саме необґрунтовані (неправильні, недобросовісні) дії скаржника були ним здійсненні при звернені до суду, під час розгляду справи та в чому вони виражені, а саме: чи діяв він недобросовісно і пред`явив необґрунтовану скаргу; чи систематично протидіяв правильному і швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний скаржник мав на меті протиправну мету - ущемлення прав й інтересів зацікавлених осіб; чи були його дії умисні та який ступінь його вини і чим це підтверджується тощо.

Подібні висновки містяться, зокрема, в постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 148/312/16-ц, від 14.01.2021 у справі № 521/3011/18, які, згідно з приписами вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норм права до даних спірних правовідносин.

Питання розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду врегульовано статтею 142 ЦПК України, згідно з частиною п`ятою якої у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Аналіз положень зазначеної статті дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі необхідною умовою для компенсації особі (одній стороні) здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи, є необґрунтовані дії іншої сторони, що і зумовили відповідні витрати під час розгляду справи та пов`язані з цим розглядом.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А тому, стороні/особі, що заявляє про компенсацію здійснених нею витрат, внаслідок необґрунтованих дій іншої сторони необхідно довести, які саме необґрунтовані дії іншої сторони були ним вчинені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяла ця сторона недобросовісно; чи недобросовісна сторона мала на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів іншої сторони; чи були дії недобросовісної сторони умисні та який ступінь її вини й чим це підтверджується тощо.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, від 16 червня 2021 року у справі № 904/9024/16.

На переконання суду, саме по собі наявність певного спору між сторонами, також не свідчить про його необґрунтовані (неправильні, недобросовісні) дії в даній справі або ж зловживання процесуальними правами.

З урахуванням наведеного, суд уважає, що є відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими (неправомірними, недобросовісними) або ж зловживання ним процесуальними правами внаслідок використання ОСОБА_1 свого права на звернення до суду зі позовом, що не може свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами та ці його дії не можуть уважатися необґрунтованими, недобросовісними й тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені заінтересованими особами судові витрати на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене, суд уважає, що заява представника відповідача ГАРАЖНОГО КООПЕРАТИВУ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ» - адвоката Богославського Андрія Сергійовича є безпідставною та необґрунтованою, оскільки заявником не доведено своїх вимог про необхідність стягнення зі позивача ОСОБА_1 на свою користь понесених судових витрат на правову допомогу.

За наведених обставин, на переконання суду, у задоволенні заяв про ухвалення додаткового судового рішення слід відмовити.

Керуючись статтями 141, 142, 270, ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ГАРАЖНОГО КООПЕРАТИВУ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ» - адвоката Богославського Андрія Сергійовича про ухвалення додаткового рішення, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текс ухвали складено 21 січня 2026 року.

Суддя Р. В. Дехта