ЄУН №932/555/26
Провадження №2-з/932/5/26
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

21.01.2026 Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Салькової В.С., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Яланська Юлія Петрівна, про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якій вона просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею та за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 за кожним.

Разом з позовом ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову з вимогою заборони внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до будь-яких реєстрів, заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій, зокрема, але не виключно, реєстрації права власності, права користування, іпотеки, будь-яких правочинів щодо квартири та інших будь-яких прав.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що дана квартира придбана сторонами під час шлюбу, але відповідач вважає її своєю особистою приватною власністю, змінив замки, вона не має доступу до приміщення, на нього оформлені документи на право власності, він може продати квартиру без її згоди, оскільки шлюб між ними розірваний. Незабезпечення позову, на думку позивача, може унеможливити виконання рішення суду.

На підставі ч.1 ст.153 ЦПК України суд розглянув заяву без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У частині першій статті 150 ЦПК України наведений перелік видів заходів забезпечення позову, серед яких накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії тощо.

За змістом ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд зазначає, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачеві реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із цією заявою. З урахуванням загальних вимог, передбачених ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Така позиція також неодноразово висловлена і Верховним Судом, зокрема і 17.06.2022 у постанові у справі №908/2382/21.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, позивач посилається на можливість відповідача у будь-який час продати спірну квартиру без її згоди, оскільки шлюб між ними розірваний.

Суд не може погодитися з доводами позивача з таких підстав.

Правовий режим спільного майна подружжя визначений Сімейним кодексом України.

Так, статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Стаття 68 СК України закріплює, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Отже, права позивача в даному випадку гарантовані законом та не вимагають захисту шляхом забезпечення позову, оскільки відповідач не може за відсутності нотаріально посвідченої згоди позивача вчинити дії щодо нерухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

За таких обставин суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149,150-153,157,258,260,353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Яланська Юлія Петрівна, про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 21.01.2026 та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її постановлення.

Суддя: В.С. Салькова