ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року

м. Харків

справа № 630/802/25

провадження № 22-ц/818/818/26

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи: Третій відділ державної РАЦС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Перша Харківська міська державна нотаріальна контора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 11 вересня 2025 року у складі судді Малихіна О.О.,-

УСТАНОВИВ:

У червні 2025 року ОСОБА_3 звернулася до суду через систему «Електронний суд» з позовною заявою в інтересах позивача ОСОБА_4 , яка діє як опікун в інтересах недієздатного ОСОБА_1 , в якій просив визнати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 24 грудня 2024 року Третім відділом державної РАЦС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 1506, недійсним від дня його реєстрації, тобто з 24 грудня 2024 року.

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 27 червня 2025 року задоволено заяву про забезпечення позову, заборонено державним нотаріусам Першої Харківської міської державної нотаріальної контори (, адреса: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 26) вчиняти дії в спадковій справі № 44/2025 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Харків, до вирішення по суті справи за позовом ОСОБА_4 , яка діє в інтересах недієздатної особи ОСОБА_1 .

Ухвалою того ж суду від 17 липня 2025 року виправлено описку у вступній частині ухвали від 27 червня 2025 року, зазначивши правильно, що було розглянуто заяву від 23 червня 2025 року, а не від 23 червня 2023 року та зазначивши правильно прізвище померлої особи як ОСОБА_5 (у всіх відмінках), а не ОСОБА_5 , як це помилково було вказано.

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 11 вересня 2025 року позов залишено без розгляду. Роз`яснено позивачеві його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду. Скасовано заходи забезпечення позову.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом незаконно та необгрунтовано залишено позов без розгляду, оскільки повторної неявки представника позивача без поважних причин та без повідомлення суду не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та її представника, представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що в підготовчі судові засідання призначені на 05.08.2025 та 11.09.2025 року належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду позивач та його представник не з`явились, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції.

У відповідності до ч.ч.1-3,5 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може перешкоджати учасникам справи у поданні доказів і зобов`язаний сприяти у поданні (забезпеченні) відповідних доказів, якщо їх подання є утрудненим або неможливим.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно із пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Стаття 16 ЦК врегульовує захист цивільних прав та інтересів судом та передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, який не є вичерпним, адже тут же зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у ст.257 ЦПК України.

Згідно п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За загальним правилом, визначеним у ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Такими випадками, що спричиняє до відкладення розгляду справи, у ч.2 ст.223 ЦПК України зазначені: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

У частині третій ст. 223 ЦПК України також вказано, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 257 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а саме неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання (п.1 ч.2 вказаної статті Кодексу).

При цьому згідно до ч.5 ст. 223 ЦПК України лише у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд повинен врахувати всі умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов не дає права суду залишати позов без розгляду.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення необхідно з`ясувати такі обставини: чи були проведені два судові засідання поспіль відповідно до вимог цивільного процесуального закону, чи повідомлявся позивач про час та місце розгляду справи у ці засіданні, чи надходила заява позивача про розгляд справи за його відсутності, чи з`явився позивач у два судових засідання поспіль. Саме нез`явлення позивача у два останні засідання, які призначені та відбулися відповідно до вимог цивільного процесуального закону, є підставою для залишення позову без розгляду.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 10 лютого 2021 року у справі №638/6869/19.

Обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною п`ятою статті 223,пунктом 3частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою від 27 червня 2025 року було відкрито провадження в справі та призначено проведення підготовчого засідання в справі на 10-30 год. 05 серпня 2025 року.

В підготовче засідання, призначене на 10-30 год 05 серпня 2025 року, представник позивача Кундіус Г.В. не з`явилась та 04 серпня 2025 року представник ОСОБА_3 письмово повідомила про неможливість своєї явки в підготовче засідання з тієї причини, що вона прийматиме участь в судовому засіданні в цивільній справі № 643/14298/21, яке відбудеться об 11-30 год 05 серпня 2025 року в Харківському апеляційному суді.

Представник Кундіус Г.В. заяву про проведення підготовчого засідання 05 серпня 2025 року чи розгляду справи в цілому за її відсутності та за відсутності позивача не подала.

Повідомлені представником позивача причини неявки в підготовче засідання були визнані судом поважними, і проведення підготовчого засідання було відкладено до 11-00 год. 11 вересня 2025 року.

Також, ОСОБА_2 звернулась із заявою до суду про відкладення розгляду справи призначене на 05.08.2025 для підготовлення відзиву на позовну заяву (а.с. 63).

В підготовче засідання, яке було призначене на 11-00 год. 11 вересня 2025 року, представник позивача адвокат Кундіус Г.В. була викликаний шляхом надсилання судової повістки до зареєстрованого нею в системі «Електронний суд» електронного кабінету. Судову повістку було доставлено представнику позивача до його електронного кабінету 05 серпня 2025 року о 14-37 год., що підтверджується відповідною довідкою.

В підготовче засідання 11 вересня 2025 року представник позивача адвокат Кундіус Г.В. не з`явилась та про причини своєї неявки суду завчасно не повідомила.

Таким чином, враховуючи відсутність заяви про розгляд справи без участі позивача та його представника, повторна неявка позивача та його представника у підготовче засідання є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Доводи скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову у випадку залишення позову без розгляду.

На виконання свого обов`язку суд, постановляючи увалу про залишення позову без розгляду, одночасно скасував раніше вжитий захід забезпечення позову.

Оскільки суд правильно застосував норми процесуального права та ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення про залишення позову без розгляду, судом правильно вирішено питання про скасування раніше застосованих судом заходів забезпечення позову.

На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 11 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Ю.М. Мальований