ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 січня 2026 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/11579/24

Головуючий у першій інстанції Деркач О. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/269/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем Піцан В.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , законним представником якої є ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15 серпня 2025 року (місце ухвалення м. Чернігів, дата складення повного судового рішення 15.08.2025) у справі за позовом ОСОБА_1 , законним представником якої є ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої ДТП,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року ОСОБА_1 , законним представником якої є ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь у відшкодування завданої моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, 30 000 грн, судові витрати, пов`язані з оплатою витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Позов обґрунтовувала тим, що 09.11.2023 близько 18 години 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «Chevrolet» моделі «Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Реміснича в м.Чернігові при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, своєчасно не зменшив швидкість руху, щоб дати дорогу пішоходам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які перетинали проїзну частину по вул. Реміснича вказаним нерегульованим пішохідним переходом у результаті чого допустив наїзд на пішоходів, унаслідок якого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого підокісного перелому шийки 5-ї п`ясткової кістки лівої кисті з незначним кутовим зміщенням уламків; набряку із забоєм м`яких тканин, помірно вираженим синовіітом лівого колінного суглобу, саден потиличної ділянки голови, лівої гомілки, які згідно висновку експерта в сукупності, як можливо наслідку одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу, а ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та саден правого колінного суглобу та підборіддя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я. З приводу вказаної ДТП Новозаводським районним судом м. Чернігова розглянуто кримінальне провадження № 0004327, внесене до ЄРДР від 09.11.2023 і ухвалою суду від 17.06.2024 ОСОБА_3 звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_4 .

Позивачка ОСОБА_1 , зазначала, що внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку у зв`язку з чим перебувала на лікуванні з 10.11.2023 по 15.01.2024. Згідно висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження позивача відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, але не дивлячись та тяжкість, вказані тілесні ушкодження спричинили такий тяжкий загальний стан здоров`я позивачки, що по минуванню тривалого часу вона не може відновитись.

Позивачка просить стягнути з відповідача моральну шкоду, оскільки останнім добровільно під час досудового розслідування завдана їй шкода не відшкодовувалась. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху, вона ледь не загинула та отримала тілесні ушкодження, які як завдавали так і завдають їй фізичного болю. Саме внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивачка певний час прикута до ліжка, переносить фізичний біль, злякалась, боїться автомобілів та виходити на дорогу. Тривалий час не може навчатись, відвідувати уроки фізкультури, гуртки, швидко стомлюється, переносить головні болі. До даного часу вона повністю не відновилась та не може самостійно вчиняти певні дії і потребує сторонньої допомоги.

Вказує, що фізичний біль, перенесений в зв`язку з отриманими травмами, вносить зміни до звичайного способу життя, відсутня можливість жити повноцінним життям протягом тривалого часу завдає як позивачці так і батькам душевних страждань.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.09.2025 позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником якої є ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30 000,00 грн у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я та 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір на користь держави у розмірі 1211,20 грн.

В обґрунтування рішення суд першої інстанції зазначив, що врахувано характер вчиненого правопорушення, яким було заподіяно шкоду, шкідливість наслідків спричинених цим правопорушенням, неповнолітній, вік потерпілої, яка є більш вразливою до психологічних травм та має обмежені можливості для захисту своїх прав, а також наявність доказів на підтвердження обсягу і характеру моральних страждань дитини (довідки лікарів, виписка із медичної картки тощо) та виходячи з засад розумності, справедливості, наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивачки всі судові витрати по справі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість.

За доводами апеляційної скарги в матеріалах справи відсутні докази причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та зверненням позивача до суду про стягнення моральної шкоди, а медична документація, надана позивачем, мала бути оцінена судом критично, оскільки відсутнє відношення до факту вчинення ДТП. Про даний факт свідчить про не надання слідчому медичної документації та не залучення особи в якості потерпілої в кримінальному провадженні. Відповідно до витягу з ЄРДР від 09.11.2023 в результаті ДТП у ОСОБА_1 діагностовано забій правого коліна.

Вважає, що позивачем не доведено розмір стягнутої судом моральної шкоди, відсутні підтвердження підстав для виплати моральної шкоди та причинно-наслідковий зв`язок щодо ДТП.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 07.01.2026 відзив законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_3 повернуто без розгляду, оскільки він поданий з пропуском встановленого судом п`ятиденного строку.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004327, 09.11.2023 близько 18 години 30 хвилин трапилась ДТП за участю автомобіля марки «Chevrolet Aveo» р. н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався зі сторони вул. Князя Чорного в сторону проспекту Перемоги по вул. Реміснича в м. Чернігів, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу не переконався у безпечності своїх дій та чи наявні на пішохідному переході пішоходи і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та пішохода ОСОБА_4 , 2011 р.н., вищевказані пішоходи переходили по нерегульованому пішохідному переході зліва на право відносно руху вищевказаного транспортного засобу. У результаті ДТП ОСОБА_1 була доставлена до ЧОДЛ де їй було встановлено діагноз: забій правого коліна. У результаті ДТП ОСОБА_4 був доставлений до ЧОДЛ де йому встановлено діагноз: ЗЧМТ, СГМ, перелом правої стегнової кістки, забої обох гомілок, садна лівої гомілки та потилиці, госпіталізований до травматологічного відділення (а.с.14).

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17.06.2024 ОСОБА_3 , як обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_4 (а.с.11-13).

Відповідно до зазначеної ухвали ОСОБА_3 відшкодував законному представнику потерпілого ОСОБА_4 60000,00 грн моральної шкоди та 10000,00 грн витрат на правову допомогу (а.с.11 зворот).

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09.11.2023 з вини відповідача неповнолітня потерпіла ОСОБА_1 (позивач у справі) отримала легкі тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку в зв`язку з чим перебувала на лікуванні з 10.11.2023 по 15.01.2024, що підтверджується, випискою №9939 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та довідкою КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради від 15.01.2024 (а.с.22, 23).

Задовольняючи повністю позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що враховуючи характер вчиненого правопорушення, яким було заподіяно шкоду, шкідливості наслідків спричинених цим правопорушенням, неповнолітній вік потерпілої, яка є більш вразливою до психологічних травм та має обмежені можливості для захисту своїх прав, наявність доказів на підтвердження обсягу і характеру моральних страждань дитини (довідки лікарів, виписка із медичної картки тощо) є підставою для стягнення моральної шкоди, яка виходячи з засад розумності, справедливості є обґрунтованою у розмірі 30 000 грн.

З висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, враховуючи наступне.

Частинами першою, другою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 10 ЦПК України).

Приписи ч. 1 ст. 4 ЦПК України, зазначають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Також, за змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

У відповідності з вимогами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частинами 4, 5 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та непов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 09.11.2023 близько 18 години 30 хвилин трапилась ДТП за участю автомобіля марки «Chevrolet Aveo» р. н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався зі сторони вул. Князя Чорного в сторону проспекту Перемоги по вул. Реміснича в м. Чернігів, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу не переконався у безпечності своїх дій та чи наявні на пішохідному переході пішоходи і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та пішохода ОСОБА_4 , 2011 р.н., вищевказані пішоходи переходили по нерегульованому пішохідному переході зліва на право відносно руху вищевказаного транспортного засобу. У результаті ДТП ОСОБА_1 була доставлена до ЧОДЛ де їй було встановлено діагноз: забій правого коліна. У результаті ДТП ОСОБА_4 був доставлений до ЧОДЛ де йому встановлено діагноз: ЗЧМТ, СГМ, перелом правої стегнової кістки, забої обох гомілок, садна лівої гомілки та потилиці, госпіталізований до травматологічного відділення, що підтверджується даним витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004327 (а.с.14).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09.11.2023 з вини відповідача неповнолітня потерпіла ОСОБА_1 (позивач у справі) отримала легкі тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, в зв`язку з чим перебувала на лікуванні з 10.11.2023 по 15.01.2024, що підтверджується, випискою №9939 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та довідкою КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради від 15.01.2024 (а.с.22, 23).

З врахуванням викладеного, правильним є висновок суду першої інстанції, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталась 09.11.2023 з вини відповідача, об`єктивно негативно вплинула на здоров`я та психо-емоційний стан неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній заподіяно моральної шкоди, яка полягає в фізичних та емоційних стражданнях, фізичний біль, страх повторення ДТП і у зв`язку з цим емоційна невпевненість як учасника дорожнього руху, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , а отже на відповідача слід покласти обов`язок щодо відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні докази причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та зверненням позивача до суду про стягнення моральної шкоди, а медична документація, надана позивачем мала бути оцінена судом критично, оскільки відсутнє відношення до факту вчинення ДТП, не надання слідчому медичної документації та не залучення особи в якості потерпілої в кримінальному провадженні, не спростовують правильних висновків суду.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 607/11755/20).

Оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Це підтверджує висловлену раніше думку, що поняття «моральна шкода» є оціночним, комплексним та таким, що потребує детального дослідження в кожному окремому випадку (постанова Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 757/32334/15-ц).

Встановивши факт заподіяння позивачці моральної шкоди та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно виходив з того, що встановлено неправомірність дій з боку відповідача, що є достатньою підставою для компенсації моральних страждань у грошовій сумі визначеній судом першої інстанції.

За матеріалами справи, при порушенні водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 18.1, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, ОСОБА_4 отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, а ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження, тому відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн є справедливим і пропорційним відшкодуванням.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи апелянта про недоведеність позивачем протиправних дій відповідача, що потягло за собою страждання, враховуючи, що відповідачем добровільно під час досудового розслідування завдана їй шкода не відшкодовувалась, внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху, вона ледь не загинула та отримала тілесні ушкодження, які як завдавали так і завдають їй фізичного болю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з засад розумності та справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 30000,00 грн не є безпідставним, разом з тим є достатнім та співмірним із тривалістю порушених прав позивача та характером завданої їй немайнової шкоди.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, судом першої інстанції враховано фактично витрачений час, обсяг наданої допомоги, понесених витрат, їх пропорційність, значення справи для сторін та її складність та обґрунтовано стягнуто з відповідача на користь позивачки понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, оскільки вони підтверджені належними, достовірними та допустимими доказами.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 23.01.2026.

Головуючий Судді :