БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/26/26
Справа № 356/689/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.01.2026 Березанський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Капшученко І. О.
за участю секретаря Мелещенко В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (далі - ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ») звернулось до Березанського міського суду Київської області з вказаним вище позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову вказувало, що 22.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі ТОВ «ЛІНЕУРА Україна») ОСОБА_1 в електронній формі за допомогою ITC товариства укладено договір № 4493844 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами яких товариство надало клієнту грошові кошти в кредит в сумі 6 800,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на погоджену суму шляхом зарахування коштів на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 . Разом з тим, відповідач свої зобов`язання за договором порушила, кошти для повернення кредиту та сплати процентів за користування ним не надавала, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість.
25.11.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено договір факторингу № 25/11/2024, на підставі якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за плату відступило ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» належні йому права вимоги до боржників, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому, в тому числі, до відповідача ОСОБА_1 за договором № 4493844 від 22.03.2024 в загальному розмірі 48 447,74 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 6 799,99 грн., заборгованість за процентами станом на дату відступлення права вимоги 38 247,75 грн. та заборгованість за нарахованими штрафами/неустойками у розмірі 3 400,00 грн.
Окрім того, в порядку ч.ч. 10-11 ст. 265 ЦПК України просить суд зазначити в рішенні про нарахування органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, інфляційних втрат і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України за формулою: розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», а також роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.
Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 07.08.2025 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, встановивши відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії даної ухвали на подачу до суду відзиву на позовну заяву.
Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 03.12.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, при зверненні до суду в позові, а також у поданій 23.09.2025 до суду заяві просив розгляд справи проводити за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с.14,113).
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином у встановленому законом порядку, а саме поштою рекомендованими листами з повідомленнями за місцем реєстрації відповідача, яке співпадає з адресою, вказаною позивачем у позовній заяві, а також додатково електронною поштою. Причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило (а.с.110,112,118,120,126,128-129,131,141-142,144,146,148,156,158-159,161,165-166,168а,169,172).
Так, згідно з вимогами ч. 3, абз. 1 ч. 6 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
За змістом п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Суд створив учасникам процесу належні умови для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив та заперечень для висловлення своїх доводів і заперечень, повідомлення усіх відомих їм обставин та подання усіх можливих доказів.
Правом подати відзив на позовну заяву в порядку ст. 178 ЦПК України відповідач не скористалась та відзиву не подала.
За змістом ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, керуючись ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами за відсутності вказаних учасників справи відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував, а належним чином повідомлений відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, відзиву не подала та не повідомила про причини своєї неявки.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно проаналізувавши фактичні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, прийшов до наступного висновку.
Так, судом встановлено, що 22.03.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4493844 (далі кредитний договір), за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 6 800,00 грн. строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою в розмірі 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, що застосовується в межах всього строку кредитування, вказаного в п. 1.3 цього договору, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, а відповідач, в свою чергу, зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.п. 1.2, 1.3, 1.4.1 кредитного договору) (а.с.39-48).
Підписавши вказаний договір електронним підписом, відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», що розміщені на веб-сайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п. 9.9 кредитного договору).
Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», затверджені наказом директора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» від 20.11.2023 № 101-ОД, чинні з 21.11.2023, містяться в матеріалах справи (а.с.58-61).
Згідно з п.п. 2.1, 2.4 кредитного договору, кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 , та вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) на користь Клієнта.
Вичерпні персональні дані, що стосуються особи відповідача, а саме прізвище, ім`я та по батькові, номер паспорта, ким та коли виданий, ідентифікаційний номер, адреса місця реєстрації, а також засоби зв`язку, що є інформацією з обмеженим доступом, поширення якої здійснюється виключно за згодою суб`єкта персональних даних, зазначені в преамбулі договору та в розділі 10 «Реквізити та підписи сторін», та в п. 9.9 кредитного договору відповідач підтвердила, що всі дані, які стосуються її особи (дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього договору є актуальними, правильними та відповідають дійсності.
22.03.2024 відповідач ОСОБА_1 підписала також інформаційне повідомлення, що є додатком № 2 до кредитного договору, в якому надала згоду товариству на передачу зазначеним у ньому особам інформації про укладення нею договору про споживчий кредит, його умови, стан виконання, наявність та розмір простроченої заборгованості (а.с.49-50).
22.03.2024 ОСОБА_1 також ознайомилася з паспортом споживчого кредиту, в якому визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, розмір орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором, в тому числі, розмір процентної ставки, яка застосовується при простроченні виконання зобов`язань, тощо, чим також підтвердила факт отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування виходячи із обраних нею умов, а також усіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі, суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі, в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором (а.с.51-53).
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на погоджених умовах.
Таким чином, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі та на умовах, визначених договором.
Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за договором порушила, не надавала своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для сплати кредиту, процентів за його користування та інших платежів, внаслідок чого станом на 25.11.2024 виникла прострочена заборгованість перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за кредитним договором № 4493844 від 22.03.2024 в загальному розмірі 48 447,74 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 6 799,99 грн., заборгованість за процентами станом на дату відступлення права вимоги за період з 22.03.2024 року по 25.11.2024 включно 38 247,75 грн. та заборгованість за нарахованими штрафами/неустойками у розмірі 3 400,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» станом на 25.11.2024, що є детальним та містить інформацію про порядок нарахування спірної заборгованості в розрізі окремих складових за кожен день користування кредитом та не спростований будь-яким контррозрахунком відповідача (а.с.33-37).
25.11.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено Договір факторингу № 25/11/2024, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за плату Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (п. 1.1. договору факторингу) (а.с.83-91).
Акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024, підписаний Сторонами та скріплений їх печатками, що відповідно до п. 1.2 Договору факторингу підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною договору, доданий до справи (а.с.92).
ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» сплачено ціну продажу за договором факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024 у повному обсязі у відповідності до п. 3.3 договору, що підтверджується платіжними інструкціями № 510 від 05.12.2024, № 511 від 05.12.2024, № 512 від 06.12.2024 (а.с.78).
Відповідно до реєстру боржників від 25.11.2024 до Договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024, до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 4493844 від 22.03.2024 в загальному розмірі 48 447,74 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 6 799,99 грн., заборгованість за процентами станом на дату відступлення права вимоги за період з 22.03.2024 по 25.11.2024 включно 38 247,75 грн. та заборгованість за нарахованими штрафами/неустойками у розмірі 3 400,00 грн. (№ 632 в Реєстрі) (а.с.56-57).
Окрім того, після відступлення права вимоги ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» як новим кредитором в межах строку дії договору № 4493844 з дати факторингу 26.11.2024 по донараховано проценти за 111 календарних днів користування відповідачем кредитом, виходячи з розрахунку 6 799,99 грн. х 2,5 % = 250,00 грн. х 111 календарних днів = 18 869,97 грн.
Таким чином, розмір непогашеної заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за кредитним договором № 4493844 від 22.03.2024 складає в загальній сумі 63 917,71 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 6 799,99 грн., заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором 38 247,75 грн., заборгованість за процентами, нарахованими позивачем після відступлення права вимоги - 18 869,97 грн.
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на виконання вимог ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до положень п. 1.3 Договору факторингу від 25.11.2024 № 25/11/2024, 26.11.2024 звернулось до відповідача ОСОБА_1 з повідомленням про відступлення права вимоги за кредитним договором до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (а.с.23).
Всупереч умовам договору, відповідач не виконала свої зобов`язання та після відступлення права вимоги не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», ні на рахунки первісного кредитора.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом положень ст.ст. 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у зобов`язанні належним чином, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора), проте не змінює умови укладеного кредитного договору.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Отже, факт сингулярного правонаступництва, за яким до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» перейшли права кредитора до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 4493844 від 22.03.2024, підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, що містяться в матеріалах справи.
При цьому, з тлумачення статті 516, частини 2 статті 517 ЦК України випливає, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
В силу положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, судом встановлено та не спростовано сторонами, що відповідач після заміни кредитора жодних дій щодо погашення заборгованості за вказаним вище кредитним договором не вчинила, в результаті чого виникла прострочена заборгованість перед ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за кредитним договором № 4493844 від 22.03.2024 в загальній сумі 63 917,71 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 6 799,99 грн., заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором 38 247,75 грн., заборгованість за процентами, нарахованими позивачем після відступлення права вимоги - 18 869,97 грн., що підлягають стягненню з відповідача.
Будь-яких доказів на спростування вказаних розрахунків, а також доказів належного виконання умов вищезазначених договорів відповідач суду не надала.
За наведених обставин, приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 63 917,71 грн. за тілом кредиту та процентами за користування ним в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог позивача про застосування положень ч.ч. 10, 11 статті 265 ЦПК України та зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нараховувати інфляційні втрати та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Згідно з ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Отже, можливість нарахування пені або відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог). Тобто якщо суд в рішенні по суті спору не стягував пеню або відсотки, то не може бути зазначено й про нарахування відсотків або пені до моменту виконання цього рішення суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Разом з тим, позивачем не заявлялася вимога про стягнення з відповідача 3 % річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а лише стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, тому правові підстави для нарахування 3 % річних в порядку, передбаченому ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, відсутні.
Окрім того, статтею 265 ЦПК України не передбачено нарахування інфляційних втрат на суму заборгованості, тому в цій частині вимоги позивача не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, тому не підлягають задоволенню.
Водночас суд зауважує, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, у період дії в Україні воєнного стану, який триває на даний час, вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України 3% річних, а також стягнення їх з відповідача, є необґрунтованими, безпідставними та задоволенню не підлягають.
Вимога позивача про роз`яснення органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є похідною від вимоги про здійснення такого нараховування, у задоволенні якої судом відмовлено з наведених вище підстав, а відтак в цій частині вимоги позивача задоволенню також не підлягають.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1,2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу адвоката за результатами розгляду справи підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У відповідності до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачем ТОВ «Українські фінансові операції» при зверненні до суду з позовом сплачено з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 ст. Закону України «Про судовий збір» та зараховано до державного бюджету судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. згідно платіжної інструкції № 641 від 29.07.2025. Окрім того, позивачем у зв`язку з розглядом даної справи понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується наданим суду договором про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024, укладеним між адвокатом Дідухом Є. О. та ТОВ «Українські фінансові операції», заявкою ТОВ «Українські фінансові операції» від 21.04.2025 на виконання доручення до договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024, актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 20.07.2025 № 4493844 згідно договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024, детальним описом робіт (наданих послуг) № 4493844 від 20.07.2025, що містять детальний опис виконаних адвокатом робіт, витрачений на їх виконання час та вартість наданих послуг.
Зазначені вище витрати пов`язані з розглядом справи, є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання правничої допомоги, ціні позову та значенню справи для сторони.
При цьому, Верховний Суд у постановах від 10.11.2021 у справі № 329/766/18, від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18, від 11.11.2021 у справі № 922/449/21, від 23.12.2021 у справі № 923/560/17, дійшов висновку, що витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Враховуючи викладене, з огляду на повне задоволення позову, з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525-526, 530, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4-5, 11-13, 19, 76-81, 89, 128, 141, 211, 223, 258-259, 263-265, 268, 274-280 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Суддя І. О. Капшученко