КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №757/4102/25-ц
УХВАЛА

21 січня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Желепи О.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Соколової В.В., -

встановив:

У січні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 липня 2025 року позов задоволено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 вересня 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Поліщук Н.В., судді: Желепа О.В. Соколова В.В.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 21 січня 2026 року.

21 січня 2026 року ОСОБА_1 безпосередньо до суду подано заяву про відвід судді Соколової В.В. від розгляду справи №757/4102/25-ц.

Заяву мотивовано тим, що колегією суддів у складі судді-доповідача Нежури В.А. суддів Невідомої Т.О., Соколової В.В. в кінці 2024 році здійснювався розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на судове рішення суду першої інстанції у справі №757/44896/23-ц, у якій заявниця є відповідачем. Під час розгляду вказаної справи заявниця проходила лікування після операції у зв`язку із онкологічним захворюванням, що мало негативний та важкий вплив на загальний стан ОСОБА_1 . Вказує на неналежну поведінку зі сторони судді Соколової В.В., яка, на думку заявниці, полягає у підвищенні голосу, запитаннях, не пов`язаних із розглядом справи, звинуваченні у затягуванні судового процесу, нестриманості, неповазі до ОСОБА_1 як учасника справи. Зазначає, що суддя Соколова В.В. запитувала заявницю щодо того, хто буде представляти її інтереси в суді, та, отримавши відповідь, почала перевіряти особу представника, зазначивши, що така особа не є адвокатом.

Стверджує, що вказаним підтверджується упереджене ставлення судді Соколової В.В. до Кільчицької І.Р., відтак, уважає, що у судді є сформоване зневажливе ставлення до заявниці.

Зазначає, що з огляду на вказані обставини звернулась до Вищої ради правосуддя із дисциплінарною скаргою відносно судді Соколової В.В.

Мотивуючи наведеним, просить відвести суддю Соколову В.В. від розгляду справи №757/4102/25-ц.

Відповідно приписів статті 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до частини 1 статті 36 ЦПК України:

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У Конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (пункт 1 статті 6 Конвенції).

Наявність безсторонності відповідно до пункт 1 статті 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. Об`єктивний критерій безсторонності означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Правосуддя повинно не тільки чинитись, повинно бути також видно, що воно чиниться. Важливим питанням є довіра, яку суду повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

(Рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України»).

Кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи.

(Рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

Суддя вважається безстороннім, поки не доведено зворотного. Те, що суддя вже ухвалював рішення у справі, не свідчить про його упередженість.

(Рішення ЄСПЛ у справі «Тесля проти України» (заява №52095/11)).

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Згідно із статтею 124 Конституції України розв`язання спорів покладено виключно на суди. При розгляді справи, суд, у відповідності до вимог закону, наділяється правом керувати ходом судового засідання з метою спрямування розгляду у належне процесуальне русло шляхом прийняття відповідних процесуальних рішень.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Апеляційний суд зазначає, що за загальним принципом судочинства існує презумпція неупередженості судді, протилежне підлягає доведенню особою, якою заявлений відвід.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Із змісту поданої заяви убачається, що ОСОБА_1 , заявляючи відвід судді Соколовій В.В., вказує на участь судді у розгляді іншої цивільної справи, посилаючись на неналежну, на думку заявниці, поведінку судді, що полягає у виявленні неповаги до ОСОБА_1 та порушенні етики.

Як доказ наведених у заяві доводів ОСОБА_1 долучено копію її дисциплінарної скарги до Вищої ради правосудді відносно судді Соколової В.В. по справі №757/44896/23-ц.

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на судове рішення суду першої інстанції у справі №757/44896/23-ц Київським апеляційним судом у складі судді-доповідача Нежури В.А. суддів Невідомої Т.О., Соколової В.В. ухвалено постанову від 11 грудня 2024 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому, убачається, що дисциплінарна скарга, на яку посилається ОСОБА_1 , подана до Вищої ради правосуддя 16 січня 2026 року.

Твердження заявниці щодо сформованої у судді Соколової В.В. думки відносно ОСОБА_1 з огляду на участь судді у розгляді іншої справи за участю ОСОБА_1 є припущенням останньої щодо безсторонності, об`єктивності і неупередженості судді та не дають підстав уважати заявлений відвід обґрунтованим.

Ураховуючи, що суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись статтею 40 ЦПК України, суд -

У ХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Соколової В.В. ? відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова