Справа № 367/7126/23
Провадження №2-з/367/9/2026
УХВАЛА

Іменем України

14 січня 2026 року м. Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення завдатку,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення завдатку.

Позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 080, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 .

Обгрунтовуючи вимоги заяви, ОСОБА_1 зазначає, що 08.07.2025 між ОСОБА_2 та його родичкою ОСОБА_3 укладено договір дарування нерухомого майна, а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 080, який був посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шех Ксенією Григорівною та зареєстрований у реєстрі під № 2302 (індексний номер 79807732 від 08.07.2025).

У заяві зауважується, що метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення негативних наслідків, які можуть виникнути у зв`язку із відчуженням єдиного майна, на яке може бути здійснене звернення стягнення, оскільки, на думку заявника, відповідачем ОСОБА_2 укладено договір дарування з метою ухилення від виконання зобов`язань за договором про завдаток від 04.02.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши доводи представника позивача, суд дійшов висновку про те, що заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частинами першою та другою статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Схожий за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має враховувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний із позовною вимогою, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, між сторонами виник спір щодо стягнення суми боргу за договором про завдаток, а саме, відповідно до заяви про збільшення позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь суму боргу в розмірі 420 000 (чотириста двадцять тисяч) 00 копійок, отриманих за договором про завдаток, 3% річних в розмірі 46 153 (сорок шість тисяч сто п`ятдесят три) гривні 97 копійок та інфляційні втрати в розмірі 226 601 (двісті двадцять шість тисяч шістсот одна) гривня 27 копійок.

Ухвалою суду від 12.12.2025 заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, вжито заході забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номером :01:074:0066 реєстраційний номер об`єктна нерухомого майна: 35314835, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 14.01.2026 відмовлено у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про зміну предмету позову від 31.12.2025 та повернуто її позивачу. Роз`яснено позивачу право на звернення до суду з новим позовом.

Із змісту прохальної частини заяви вбачається, що позивач просить вжити заходи забезпечення позову у вказаній справі шляхом накладення арешту на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 080, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 , яка не є учасником справи.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи та враховуючи її обставини, характер правовідносин, предмет та підстави позову, суд приходить до висновку, що заява про накладення арешту на майно не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 149-153, 260-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення завдатку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Третяк Я.М.