УХВАЛА

про відмову у задоволенні відводу

23 січня 2026 рокуСправа № 495/5535/23
Номер провадження 2/495/372/2026

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі головуючого судді Волкової Ю.Ф., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді, заявлений у межах розгляду справи № 495/5535/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та виділ частки в натурі з майна, що є спільною частковою власністю.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 26.05.2023 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та виділ частки в натурі з майна, що є спільною частковою власністю.

Із 10.03.2025 вказана справа перебуває у провадженні головуючого судді Волкової Ю.Ф.

У судове засідання 23.01.2026 позивач, представник позивача не прибули; відповідно до заяви адвоката Васильєва П.О. від 01.12.2025 сторона позивача просить справу розглянути без їх участі.

1. У судове засідання 23.01.2026 відповідач не прибув; через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, про відвід судді.

Заява про відвід судді мотивована таким.

У провадженні судді Волкової Ю.Ф. раніше уже перебувала у провадженні цивільна справа № 495/72/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, у межах якої суддя вирішувала питання про розстрочення виконання судового рішення, однак безпідставно відмовила, поклавши на заявника тягар зі сплати аліментів.

Окрім того, ОСОБА_2 працює суддею в Татарбунарському районному суді Одеської області, раніше проживала у м. Білгород-Дністровський, знайома з усіма суддями Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, чим неодноразово хизувалась. Факт знайомства головуючого судді та позивача у справі, участь у спільних професійних заходах з можливістю обговорення різних питань ставить під сумнів неупередженість судді Волкової Ю.Ф. під час розгляду цієї справи.

2. У межах розгляду заяви про відвід встановлено таке.

2.1. У справі, що розглядається, позовну заяву про поділ майна подружжя до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_2 подала 26.05.2023 (із дотриманням правил предметної, територіальної підсудності, визначеної статтями 27, 30 ЦПК).

Ухвалою від 29.05.2023 (суддя Анісімова Н.Д.) за вказаним позовом відкрито провадження, у справі призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 04.10.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

22.04.2024 представник відповідача адвокат Каланжов В.І. заявив відвід головуючому судді Анісімовій Н.Д. (мотиви клопотання стосувались упередженого ставлення судді до сторони відповідача, оскільки суд не направив відповідачу процесуальних рішень).

Ухвалою від 22.04.2024 суд у складі головуючого судді Анісімової Н.Д. у задоволенні заяви про відвід відмовив у зв`язку із безпідставністю; суддю Анісімову Н.Д. відведено від розгляду справи шляхом самовідводу.

2.2. За результатами повторного автоматизованого розподілу 21.06.2024 справу передано на розгляд судді Боярському О.О. Ухвалою від 24.06.2024 справу прийнято до провадження; повторно розпочато розгляд справи по суті; у справі призначено судове засідання.

13.01.2025 позивач ОСОБА_2 заявила відвід головуючому судді Боярському О.О. (мотиви клопотання стосувались упередженості та необ`єктивності судді з огляду на поширення у ЗМІ відомостей про можливу причетність судді до кримінальної корупційної діяльності; наявність відкритих дисциплінарних прав відносно судді).

Ухвалою від 15.01.2025 суд у складі головуючого судді Боярського О.О. у задоволенні заяви про відвід відмовив у зв`язку із безпідставністю; суддю Боярського О.О. відведено від розгляду справи шляхом самовідводу.

2.3. За результатами повторного автоматизованого розподілу 04.02.2025 справу передано на розгляд судді Мишку В.В. Ухвалою від 05.02.2025 суддя прийняв справу до свого провадження; у справі призначено судове засідання.

27.02.2025 представник відповідача адвокат Каланжов В.І. заявив відвід головуючому судді Мишку В.В. (мотиви клопотання стосувались упередженості судді відносно ОСОБА_1 з огляду на ухвалення негативного рішення в іншій цивільній справі; позивачка ОСОБА_2 має дружні стосунки із суддею Мишко В.В.).

Ухвалою від 28.02.2025 суд у складі головуючого судді Мишка В.В. задовольнив заяву про відвід.

2.4. За результатами повторного автоматизованого розподілу 05.03.2025 справу передано на розгляд судді Волковій Ю.Ф.; ухвалою від 10.03.2025 справу прийнято до провадження; постановлено провести повторно підготовче провадження у, призначено підготовче засідання.

Заявами від 17.09.2025, 07.10.2025 представник позивача уточнив позовні вимоги.

Письмовою заявою від 22.09.2025 представник позивача адвокат Васильєв П.О. просив за його відсутності та відсутності його довірительки вирішити питання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Письмовою заявою від 27.10.2025 представник відповідача адвокат Каланжов В.І. просив закрити підготовче провадження, справу призначити до судового розгляду.

Ухвалою суду від 27.10.2025 у справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду.

Судові засідання 01.12.2025, 22.12.2025 відкладені за клопотанням представника відповідача адвоката Каланжова В.І. у зв`язку із його зайнятістю в іншому кримінальному провадженні.

Судове засідання 09.01.2026 відкладене на 23.01.2026 за клопотання відповідача ОСОБА_1 у зв`язку із припиненням повноважень представника адвоката Каланжова В.І., необхідністю укладення угоди з іншим представником та можливим укладенням мирової угоди між сторонами.

23.01.2026 відповідач ОСОБА_1 заявив відвід судді Волковій Ю.Ф. (мотиви викладено у пункті 1 цієї ухвали).

3. Оцінивши наведені заявником підстави для відводу судді, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, керуючись таким.

3.1. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу (частини друга, третя статті 40 ЦПК України).

Оскільки відвід заявлено у день призначеного засідання 23.01.2026, таку заяву вирішено судом, що розглядає справу, без передачі на розгляд іншому судді.

3.2. Згідно із частинами другою, третьою статті 39 ЦПК з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді … може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У даному випадку необхідно звернути увагу, що відвід заявлено із пропуском десятиденного строку після отримання стороною відповідача ухвали про прийняття справи до провадження від 10.03.2025 ( ОСОБА_1 вказану ухвалу в електронному кабінеті отримав 19.03.2025, що підтверджено відповідною довідкою); у заяві про відвід не зазначено, коли заявник дізнався про підстави для відводу (негативне рішення в іншій цивільній справі, знайомство судді та позивача).

Отже, заяву про відвід подано без дотримання вимог частини третьої статті 39 ЦПК у частині строку звернення та винятковості випадку.

3.2. Відповідно до пункт 5 частини першої статті 36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначено, що відповідно до сталої практики Суду наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24.02.1993, пп. 27, 28 та 30; «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10.06.1996, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

У рішенні від 10.12.2009 у справі «Мироненко та Мартенко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності.

Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Змагальність судового процесу та покладення на суд обов`язку здійснювати цивільне судочинство об`єктивно та неупереджено є передумовою того, що рішення по суті справи може бути ухвалено як на користь позивача, так і відповідача, що не свідчить про зацікавленість або упередженість судді.

Розмірковуючи про «об`єктивний критерій», на підставі якого визначається наявність «неупередженості суду» в даній ситуації необхідно врахувати, що «об`єктивна перевірка» полягає в тому, що суд повинен створити враження неупередженості у стороннього спостерігача (пункт 65 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Incal v Turkey»), тобто необхідно визначити, чи маються, окрім поведінки судді, факти, що піддаються перевірці, які можуть викликати сумнів відносно неупередженості, в такому розумінні значення можуть мати навіть уявлення (пункт 58 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ferrantelli and Santangelo v Italy»). Для цього необхідно дотримання двох окремих умов: по-перше, щоб держава виконала свій обов`язок загального характеру по захисту судової системи від конфлікту інтересів, забезпечуючи, щоб внутрішня організація не допускала виконання однією і тією ж особою різних функцій в судовому процесі (пункт 123 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Kyprianou v Cyprus»); по-друге, щоб кожний суддя мав виконати своє особисте зобов`язання заявити самовідвід по відношенню до справи, де можливе виникнення думки такого конфлікту (пункт 48 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hauschildt v Denmark»).

У даному контексті суд звертає увагу, що обставини перебування сторони у справі на посаді судді в іншому суді, аніж у тому, де розглядається справа за її позовом про захист матеріальних цивільно-правових інтересів у сфері сімейних правовідносин не має ознак «об`єктивного критерію» на підставі якого визначається наявність «неупередженості суду».

Законодавець не визначає іншого способу захисту, аніж звернення до суду із дотриманням загальних правил підсудності цивільних справ для осіб, які є суддями при цьому захищають особистий матеріальний інтересів у сфері сімейних правовідносин.

Підстав для самовідводу ані під час вирішення питання про прийняття справи до провадження, ані станом на січень 2026 року у головуючого судді немає. Доказів про наявність між суддею Волковою Ю.Ф. та позивачем ОСОБА_2 дружніх або професійних відносин у тому числі такого ступеня, які можуть впливати на об`єктивність головуючого під час вирішення спору відповідач до заяви про відвід не додав.

Отже, у даній цивільній справі умови «об`єктивного критерію», на підставі якого визначається наявність «неупередженості суду», виконано, підстав для самовідводу не виявлено; доказів на підтвердження обставин про зворотнє не надано.

Щодо «суб`єктивної оцінки», суд бере до уваги те, що по-перше, на суд розповсюджується презумпція особистої неупередженості суддів, оскільки не встановлені докази зворотного (пункт 119 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Kyprianou v Cyprus»); по-друге на дії суддів не повинні впливати особиста прихильність чи упередження, що стосується особистих переконань судді у справі (пункт 118 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Kyprianou v Cyprus»), тобто суб`єктивний критерій стосується особистих переконань судді у справі.

Заявлені сумніви щодо неупередженості суду у частині «суб`єктивної оцінки», суд знаходить непідтвердженими, оскільки суддею позиція по суті спору, особиста прихильність чи упередження, що стосується особистих переконань судді у справі, не висловлювалась; а незгода із судовим рішенням в іншій справі може бути виявлена шляхом оскарження такого рішення.

За вказаних обставин, перевіривши наведені у заяві доводи для відводу головуючого у справі, всебічно та повно проаналізувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу та відсутності підстав для задоволення такої заяви.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 36, 40, 258, 260, 261 ЦПК України суд

П О С Т А Н О В И В:

відмовити у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді заявлений у справі № 495/5535/23.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Відповідно до положень частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 23.01.2026.

Суддя Ю.Ф. Волкова