ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2484/26 Справа № 177/3449/25 Суддя у 1-й інстанції - Лященко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м.Кривий Ріг

Справа № 177/3449/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі - Національна академія аграрних наук України, Державне підприємство «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2025 року, яка постановлена суддею Лященком В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 19 листопада 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, зазначивши відповідачами у майбутньому позові: Національну академію аграрних наук України, Державне підприємство «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України.

В обґрунтування заяви зазначав, що наказом Національної академії аграрних наук України від 07.06.2023 №164-к ОСОБА_1 було призначено виконуючим обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України з 08 червня 2023 року до призначення директора у встановленому законом порядку. За період його роботи, а саме, з червня 2023 року по даний час від органу управління майном Національної академії аграрних наук України (далі НААН) жодних зауважень не надходило щодо неналежного чи неефективного керівництва Державним підприємством «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (далі ДП «ДГ «Подільське»), жодних дисциплінарних стягнень до нього також не застосовувалось. Більш того, щокварталу та щороку в.о. директора Невмержицьким В.І. подавалась фінансова звітність ДП «ДГ «Подільське» до НААН, питань чи зауважень до якої в НААН за період 2023 - 2025 рр. не виникало. Натомість, 05 листопада 2025 року, на електронну адресу Державного підприємства «Дослідне господарство «Подільське» надійшов лист Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України від 05.11.2025 №204/1, яким повідомлено про звільнення ОСОБА_1 05.11.2025 із займаної посади на підставі наказу Національної академії аграрних наук України від 31.10.2025 №381-ка відповідно до п.1 ст. 41 Кодексу законів про працю України (за одноразове грубе порушення трудових обов`язків), та про необхідність передати всю документацію, майно, печатки та ключі іншій новопризначеній особі. Так, до зазначеного листа долучено було наказ Національної академії аграрних наук України від 05.11.2025 №386-к про призначення виконуючим обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України ОСОБА_2 з 06 листопада 2025 року до призначення директора у встановленому законом порядку. При цьому, ОСОБА_1 хворіє з 31 жовтня 2025 року по даний час та перебуває в стані тимчасової непрацездатності на лікуванні, що підтверджується медичними висновками. Про зазначений наказ йому стало відомо лише з телефонної розмови з працівниками підприємства, які отримали зазначені документи на електронну пошту ДП «ДГ «Подільське». Частиною 3 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Більш того, в наказі Національної академії аграрних наук України від 31.10.2025 №381-ка не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягало одноразове грубе порушення ОСОБА_1 трудових обов`язків, чим підтверджується його вина у порушенні трудових обов`язків, чи призвело це до нанесення якихось збитків підприємству, а лише перелік загальних фраз, які при цьому, мають триваючий характер (адже в преамбулі наказу зазначено різні часові періоди, акт перевірки за 2023-2024 роки, щотижневий моніторинг збирання врожаю 2025 року), що свідчить про абсолютну невідповідність зазначеної в наказі підстави звільнення фактичним обставинам у даних правовідносинах.

З огляду на викладене вважає, що наказом Національної академії аграрних наук України від 31.10.2025 №381-ка, було порушено трудові права ОСОБА_1 та безпідставно звільнено його в період тимчасової непрацездатності, без взяття необхідних пояснень та без ознайомлення під розпис з наказом, до того ж одноразового грубого порушення трудових обов`язків та статутних завдань останнім вчинено не було. Таким чином, даний наказ про звільнення є незаконним, прийнятим з грубим порушенням законодавства про працю.

Відтак, предметом майбутнього позову ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України є вимоги про визнання протиправним та скасування наказу НААН від 31.10.2025 №381-ка «Про звільнення ОСОБА_3 », поновлення на роботі в ДП «ДГ «Подільське» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань керівником ДП «ДГ «Подільське» є ОСОБА_1 .

При цьому, відповідачем Національною академією аграрних наук України на сьогоднішній день вже видано наказ від 05.11.2025 №386-к про призначення виконуючим обов`язки директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України Ревеги С.Д. з 06 листопада 2025 року до призначення директора у встановленому законом порядку.

Таким чином, на даний час особа, яка не є законним керівником ДП «ДГ «Подільське», ОСОБА_2 , зможе здійснити незаконну державну реєстрацію змін відомостей відносно ДП «ДГ «Подільське», та в подальшому матиме можливість самостійно приймати будь-які рішення щодо діяльності, коштів та майна ДП «ДГ «Подільське», створюючи при цьому значний обсяг реєстраційних дій, які спрямовані виключно на утруднення та унеможливлення виконання можливого судового рішення, що у свою чергу, зумовить необхідність звертатися до суду із новими позовами про скасування таких реєстраційних дій та оскарження укладених правочинів.

Також, у випадку задоволення майбутнього позову про визнання протиправним та скасування наказу Національної академії аграрних наук України від 31.10.2025 №381- ка «Про звільнення ОСОБА_3 », це матиме наслідком поновлення в зазначених реєстрах відомостей про законного керівника ДП «ДГ «Подільське».

Посилаючись на викладене, просив суд: вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення відомостей та/або змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, проводити будь-які реєстраційні дії відносно Державного підприємства «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (, місцезнаходження: 48241, Чортківський р-н, Тернопільська область, місто Хоростків, вулиця Незалежності, будинок 19), в тому числі, щодо зміни його керівника ОСОБА_1 .

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що застосування таких заходів забезпечення позову, як заборона вчинення реєстраційних дій, буде спрямоване на забезпечення ефективного захисту прав позивача в обраний ним спосіб, який, у випадку задоволення судом його вимог, матиме змогу відновити його права без необхідності вчинення будь-яких інших додаткових дій та заходів, можливість чого, за відсутності відповідного забезпечення, може бути нівельовано розпорядженням майном та коштами ДП «ДГ «Подільське», вчиненням реєстраційних дій щодо зміни керівника та підписанта ДП «ДГ «Подільське» за час вирішення відповідного спору.

Вказує, що за наявності судового рішення про заборону проведення реєстраційної дії у суб`єктів реєстрації буде підстава для відмови у державній реєстрації зміни керівника юридичної особи. Наявність такої підстави для відмови в державній реєстрації виключає подальшу можливість державного реєстратора у проведенні реєстраційної дії зміни керівника юридичної особи, шляхом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру.

При цьому, заборона державним реєстраторам вносити відповідні зміни до реєстру є тимчасовою та не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання діяльності ДП «ДГ «Подільське».

Позивач просить врахувати, що, станом на 25.11.2025, виключено відомості про нього як керівника з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а новим в.о. директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Подільське» вказано ОСОБА_2 (інформація з порталу Опендатабот про ДП «ДГ «Подільське» від 25.11.2025 додається). Зазначене підтверджує, що його доводи та припущення у заяві про забезпечення позову були обґрунтовані та направлені на попередження ризику настання таких наслідків.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Столяр О.П., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено жодних підстав які б свідчили, що не вжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити чи взагалі унеможливить виконання судового рішення. Так, жодних доказів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат заявником не надано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи суд має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені статтею 150 цього Кодексу.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі, в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому, відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування, обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Як роз`яснено в п.п. 4, 7, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Згідно з ч.1 п.1-10 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судам слід ураховувати, що, у справах окремих категорій, позови можна забезпечувати за допомогою спеціальних заходів, які регулюються нормами відповідних законів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі

№ 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач ОСОБА_1 зазначив, що предметом майбутнього спору у цій справі буде визнання протиправним та скасування наказу Національної академії аграрних наук України від 31.10.2025 №381-ка «Про звільнення ОСОБА_3 », поновлення на роботі в ДП «ДГ «Подільське» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При цьому, ним ставиться питання про забезпечення цього позову шляхом заборони до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення відомостей та/або змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, проводити будь-які реєстраційні дії відносно Державного підприємства «Дослідне господарство «Подільське» Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (, місцезнаходження: 48241, Чортківський р-н, Тернопільська область, місто Хоростків, вулиця Незалежності, будинок 19), в тому числі, щодо зміни його керівника ОСОБА_1 .

Разом з тим, заявником не наведено обгрунтованих доводів, які свідчать про можливе утруднення виконання рішення суду, у випадку задоволення його позовних вимог, а доводи останнього щодо можливого вчинення новопризначеним в.о. керівника ДП «ДГ «Подільське» Ревега С.Д. незаконної державної реєстрації змін відомостей відносно ДП «ДГ «Подільське», та в подальшому наявності у нього можливості самостійно приймати будь-які рішення щодо діяльності, коштів та майна ДП «ДГ «Подільське», створюючи при цьому значний обсяг реєстраційних дій, які спрямовані виключно на утруднення та унеможливлення виконання можливого судового рішення, що у свою чергу, зумовить необхідність звертатися до суду із новими позовами про скасування таких реєстраційних дій та оскарження укладених правочинів, є його припущенням, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення позову в обраний позивачем спосіб.

Посилання ж позивача ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на ту обставину, що, станом на 25.11.2025, виключено відомості про нього, як керівника, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а новим в.о. директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Подільське» вказано ОСОБА_2 , правового значення для вирішення питання про забезпечення позову в обраний позивачем спосіб не має, оскільки ключовим у вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення позову є саме встановлення обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, й таких виняткових обставин для втручання суду у діяльність Державного підприємства «Дослідне господарство «Подільське» заявником не наведено.

Доводи ж останнього про те, що заборона державним реєстраторам вносити відповідні зміни до реєстру є тимчасовою та не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання діяльності ДП «ДГ «Подільське», є безпідставними, оскільки заборона здійснення ДП «ДГ «Подільське» будь-яких дій, зокрема, щодо внесення реєстраційних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, беззаперечно свідчить про наявність такого втручання.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального та без порушення норм процесуального законодавства, яке призвело до постановлення помилкової ухвалу, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 січня 2026 року.

Головуючий:

Судді: