Справа № 527/3681/25
провадження № 2/527/330/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Свістєльнік Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Мороз Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Шевери Олени Степанівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Глобинського районного суду Полтавської області перебуває вищевказана цивільна справа.

Підставою відкриття провадження стала позиція Верховного Суду України у постанові по справі № 607/5535/22 (провадження № 61-17499св23) щодо підсудності справ за участю внутрішньо переміщених осіб, відповідно до якої особи, які залишили або покинули своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації та стали на облік як внутрішньо переміщені особи можуть звертатися з позовами до судів за місцем фактичного проживання/перебування. Таким чином, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО (внутрішньо переміщена особа), то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування. У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

До початку розгляду справи по суті, а саме 22.01.2026 року до суду надійшло клопотання відповідача про передачу даної цивільної справи за підсудністю для подальшого її розгляду до Самарського районного суду міста Дніпра. В клопотанні вказував на те, що відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, встановлені правила виключної підсудності, визначено, що позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Оскільки, предметом позову є визнання права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тому вважає, що дана справа не підсудна Глобинському районному суду Полтавської області. Разом з тим, прохав проводити підготовче засідання за його відсутності.

Позивач у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься його заява, де останній прохав проводити розгляд справи за його відсутності та задовольнити позов.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши клопотання відповідача та матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку.

Разом із тим, згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України «Виключна підсудність», позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27-29 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

При цьому, виключна підсудність є пріоритетною над загальною.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 42 постанови № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК), такими є, наприклад, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі правові висновки відповідають правовій позиції, викладеній Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 25.02.2018 у справі № 201/12876/17 та від 11.07.2019 у справі № 426/7217/18.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16.02.2021 у справі №911/2390/18 словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Таким чином, позови щодо нерухомого майна відносяться до виключної підсудності.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Одночасно, суд звертає увагу на положення ст. 378 ЦПК України, відповідно до якого прийняте судом рішення з порушенням правил територіальної підсудності є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом. Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Оскільки, спір виник, з приводу визнання права власності на нерухоме майно, що складається з житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому до даних правовідносин застосовуються правила статті 30 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин вважаю, що дана справа не підсудна Глобинському районному суду Полтавської області.

Враховуючи те, що спір стосується нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна, тому справа територіально підсудна Дзержинському міському суду Донецької області, за місцезнаходженням майна.

Рішенням Вищої ради правосуддя «Про зміну територіальної підсудності судових справ Дзержинського міського суду Донецької області, Димитровського міського суду Донецької області, Красноармійського міськрайонного суду Донецької області та Селидівського міського суду Донецької області» від 29.08.2024 № 2584/0/15-24 з 02.09.2024 змінена територіальна підсудність судових справ Дзержинського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Самарського районного суду міста Дніпропетровська.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26.02.2025 № 4273-ІХ Дзержинський міський суд Донецької області перейменовано на Торецький міський суд Донецької області, а Самарський районний суд міста Дніпропетровська на Самарський районний суд міста Дніпра.

Враховуючи викладене та виключну підсудність, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та направити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Шевери Олени Степанівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за підсудністю до Самарського районного суду міста Дніпра.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 30, 31, 32, 260, 261 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання відповідача Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області - задовольнити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Шевери Олени Степанівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування направити за підсудністю до Самарського районного суду міста Дніпра (адреса: 49127, м. Дніпро, вул. Електрична, 1А).

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити учасникам справи.

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду в 15-денний строк з моменту підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Ю. М. Свістєльнік