ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

20 січня 2026 року

м. Харків

справа № 642/4803/25

провадження № 22-ц/818/890/26

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Волобуєва О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Холодногірського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2025 року у складі судді Цибульської С.В.,

встановив:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з позовом про визнання права власності, в якій позивач просить суд збільшити частку ОСОБА_1 у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 за рахунок поліпшення ним спільного майна, добудови житлової прибудови літ. «А1-1», сараю літ. «М», льоху літ. «О» та визнати право власності на наступні частки у житловому будинку: літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1-1», «а1», «а9» (без врахування прибудов літ. «а7», «а8»), загальною площею 154,1 м. кв. з ганками «а14», «а10», «а11», «а15», з господарськими будівлями та спорудами: а саме: сараями літ. «Б», літ. «В», літ. «М», літ. «И», вбиральні літ. «Г», льохами літ. «Ж», літ. «Л», літ. «О», літ. «К», гаражем літ. «Н», огорожами № 4, 7, 8, 9 ,10, замощенням І в АДРЕСА_1 ; визнати ОСОБА_1 право власності на здійсненні ним прибудови (добудови) до житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , а саме: прибудови літ. «а7» площею 5,1 м.кв., літ.«а8» площею 7 кв. до житлового будинку літ. «А-1» в АДРЕСА_1 ; виділити у володіння та користування ОСОБА_1 51 кв.м. житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами в АДРЕСА_1 ; провести на підставі судового рішення державну реєстрацію речових прав.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення в якому просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження, поділу, об`єднання, передання у користування, передання в іпотеку нерухомого майна, а саме: житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 120, заборонити реєстраторам вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна: житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 120.

В обґрунтуванні заяви зазначив, що позивачу стало відомо, що з метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення , якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Враховуючи, що ОСОБА_2 повідомила про можливий продаж частки у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . , тому позивач змушений звернутися з заявою про вжиття заходів для забезпечення позову.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2025 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження, поділу, об`єднання, передання у користування, передання в іпотеку нерухомого майна, а саме: житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 120.

Заборонено реєстраторам вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна: житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 120.

Ухвала мотивована тим, що між сторонами виник реальний спір, що може свідчити про можливість зміни частки у праві спільної часткової власності, визнання права власності, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати як постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права та відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що викладені у заяві про вжиття заходів забезпечення позову твердження позивача та наведені в ухвалі суду мотиви їх підтримки не підтверджені належними і допустимим доказами. Суд не звернув увагу на те, що частки у спільному будинку не виділені, тому співласники не можуть претендувати на побудований позивачем сарай лі. «м» та льох літ «л». 14.08.2025 відповідач направив позивачу лист про те, що вона не забороняє користуватися прибудовами та не заперечує визнання прав позивача на володіння його частки., про що свідчить номер відправлення №309 від 14.08.2025, який надає до апеляційної скарги.

01.12.2025 ОСОБА_6 , яка діє в інтерсах ОСОБА_7 подала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначила, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи; судом не допущено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, а апеляційна скарга має бути залишена без задоволення. На лист позивача, відповідач надала відповідь зовсім іншого змісту: а саме, що «не заперечую можливість розглянути це питання у будь який спосіб в діючому правовому полі». Невжиття заходів для забезпечення позову, в разі його задоволення судом, може унеможливити ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_7 дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.12.1981 № 2-4789 ОСОБА_1 придбав 93/432 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок має 92,6 кв.м. жилої площі та при ньому є надвірні будівлі: літня кухня, три сараї, два льоха, дві вбиральні, огорожа, замощення, водопровід, що розташовані на земельній ділянці розміром 1067 кв. метрів. З технічного паспорта вбачається, що станом на 04 червня 2025 року житловий будинок садибного типу в АДРЕСА_1 , складається з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами, а саме: літ. «а1», «а9», «а7», «а8», житловою прибудовою «А1-1», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», льоху літ. «Ж», сараю літ. «И», льоху літ. «К», льоху літ. «Л», сараю літ. «М», гаражу літ. «Н», льоху літ. «О», огорож № 4, 7, 8, 9 ,10, замощення І. Відповідно до висновку експерта від 08.08.2025 року станом на 04 червня 2025 року внаслідок реконструкцій прибудови «а», уборна «Е» погреб «З», сарай «Д», ганки «а2», «а3», «а5», тамбур «а6», водопровід знесені, прибудовано житлова прибудова «А1-1», прибудови «а7», «а8», «а9», сарай «М», льохи «Л», «О», огорожа «9», гараж «Н» та ганки «а10», «а11», «а14», «а15». ОСОБА_1 відповідно до рішення Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів № 146/31 від 17.08.82 було здійснено будівництво прибудови «а7» та «а8», переобладнано приміщення 1-3 з кухні під житлову кімнату, на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів № 848/12 від 07.07.87 проведено монтаж віконного отвору, зроблено перебудову приміщення І-3 пл.11,7 м2, розділено його внутрішньою перегородкою на два: житлову кімнату, пл. 7,5 м2 і коридор пл. 4,2м2 на підставі рішення № 122/2 від 05.04.1988, відповідно до рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів №86/33 04.06.85. Дозволено за згодою співвласників ОСОБА_1 оформити самовільно побудований сарай літ М розм. 3,44 х 2,75 і льох літ Л у домоволодінні АДРЕСА_1 , відповідно до рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів № 200/І від 05.10.93 дозволено гр. ОСОБА_1 за згодою співвласників знести сарай літ «М» та побудувати новий сарай розм. 3 х 4 м та прибудувати коридор розм. 2,5 х 3,0 м та житлову кімнату розм. 3,5 х 4,5 м у домоволодінні АДРЕСА_1 .

Представник позивача вказує, що з додержанням встановленого порядку використання спільного майна ОСОБА_1 до своєї частки добудував (прибудував), прибудови літ. «а7», «а8», житлову прибудову «А1-1», сарай літ «М», льох літ. «Л», ганок «а14», які зроблені ним своїм коштом, що може бути підтверджено показаннями свідків, за згодою всіх співвласників. А тому позивач вважав, що його частка збільшилась за рахунок здійснених ним прибудов. Окремо право власності на добудови не реєструвалися, хоча їх інвентаризація проводилась і вони не є самочинно побудованими за довідкою КП «БТІ».

Також представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 повідомила про можливий продаж частки у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . З наданого нею договору дарування позивач дізнався, що до подарованої їй частки входив і побудований ОСОБА_1 сарай літ. «М» та льох. Літ «Л» Крім того, розмір житлового будинку, у правовстановлюючих документах ОСОБА_2 встановлений у розмірі 153,8 м.кв., що не відповідає ні будинку з прибудовами, площа якого складає 166,2 кв.м., ні без них, оскільки площа без прибудов літ. «а7», «а8», «А1-1» складає 131,5 кв.м., як і у реєстрації права власності на частку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Представник позивача вказує, що при здійсненні продажу ОСОБА_2 її частки у майні, нею буде відчужено в тому числі частку, яка може належати позивачу, з метою можливості поновлення прав позивача у майбутньому, недопущення порушення прав добросовісних набувачів частки, вважає за необхідне звернутися до суду з цією заявою про вжиття заходів до забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме: відчужувати (зокрема, продавати або дарувати), робити поділ, об`єднання, передавати у користування (зокрема, в оренду, лізинг), передавати в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 120, його частки або права на нього; а також заборонити реєстраторам вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна: житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 120.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням учасників справи, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для розгляду по суті справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову суд застосовує для того, щоб гарантувати виконання його можливого рішення, і повинен це робити в разі необхідності. Визначення співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам передбачає встановлення судом співвідношення негативних наслідків від ужиття таких заходів із тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких особа звернулася до суду, вартості майна, на яке вона просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони іншій особі здійснювати певні дії (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 (пункт 37)).

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18 лютого 2022 року у справі № 910/12404/21 (пункт 21), Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 березня 2023 року у справі № 905/448/22 (пункт 27)).

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (пункт 36)).

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Як встановлено судом, що на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.1981 № 2-4789 ОСОБА_1 придбав 93/432 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в АДРЕСА_1 (а.с.43-44).

З інформаційної довідки від 27.07.2025, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності володіє 50/288 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120 (а.с. 16-19).

Відповідно до копії заяви ОСОБА_2 від 29.07.2025 № 107/02-24, засвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саварінською Н.В., ОСОБА_10 доводить до відома ОСОБА_1 те, що має намір продати належну їй частку на праві спільної часткової власності 50/288 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, з урахуванням предмету спору - перерозподіл розміру ідеальних часток у Будинку без визначення їх в натурі, враховуючи те, що частки сторін у праві спільної часткової власності на Житловий будинок не виділені в натурі, суд помилково вважав, що не застосування запропонованих позивачем заходів забезпечення позову унеможливіть або значно утруднить виконання майбутнього рішення суду.

Зазначені у заяві позивача способи забезпечення позову є неспівмірними з предметом спору та призведуть до неправомірного обмеження належного відповідачу права власності.

Відповідно дост.376 ЦПК Українипідставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Таким чином, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. 381-384, 389 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Холодногірського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2025 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П.Пилипчук