Справа № 177/2261/25
Провадження № 2/595/73/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бучач цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Селфі Кредит» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 132720 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04.01.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» за №2001009. Відповідно до умов Кредитного договору, Позивач надав Відповідачу, шляхом перерахування у безготівковій формі на номер платіжної карти № НОМЕР_1 , який Відповідач вказав під час укладення Кредитного договору, кредитні кошти, а Відповідач прийняв у власне користування грошові (кредитні) кошти, які зобов`язався повернути у строки, визначені у Кредитному договорі, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, які передбачені Кредитним договором, а також згідно з п. 6.4. Кредитного договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф. У порушення умов Кредитного договору, Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього перед Позивачем виникла заборгованість у розмірі 132 720,00 гривень, у тому числі: 36 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту (сума отриманого та неповернутого кредиту) за Кредитним договором; 78 720,00 грн - заборгованість по процентах (%), які були нараховані за користування Кредитними коштами; 18 000,00 грн заборгованість за штрафними санкціями. Позивач неодноразово звертався до Відповідача з проханням погасити наявну кредитну заборгованість, однак всі звернення та вимоги Позивача щодо добровільного погашення заборгованості за Кредитним договором Позичальником задоволені не були, сума боргу за Кредитним договором на момент звернення до суду із цією позовною заявою залишається непогашеною, у зв`язку із чим Позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав. На підставі наведеного просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 132720 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та 22408 грн витрат на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 26 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання.

Відзиву на позов від відповідача ОСОБА_1 до суду не надходило.

Позивач в судове засідання свого представника не направив, згідно позовної заяви просив розглядати справу в його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоч належним чином повідомлялася про час та дату розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач була належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явилася у судове засідання без поважних причин, не подала відзиву, а також зважаючи на відсутність заперечень позивача.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 04.01.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 2001009, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 33000 грн на строк 360 днів, а Відповідач зобов`язався одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором.

Згідно п.1.5. Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах. Стандартна процентна

ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Знижена процентна ставка становить 0.8 % в день та застосовується у випадку, якщо Споживач, як учасник Програми лояльності Товариства, до 03.02.2025 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі

не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів.

Згідно п.2.1. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом

їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 .

Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 04.01.2025 року або 05.01.2025 року. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання Договору, а у наступний календарний день, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п.1.3 Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік платежів розміщується Товариством в Особистому кабінеті та/або направляється на електронну адресу Споживача.

На підтвердження укладення вищевказаного кредитного договору та надання кредитних коштів до позовної заяви долучено лист ТОВ «Пейтек» вих. № від 08.07.2025, згідно якого між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Пейтек» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів без відкриття рахунку №01042024-2 від 2024-04-01. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» на суму 33000 грн.

Крім того, 07.01.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 2001009, відповідно до умов якої сторони збільшили суму кредиту на 3000 грн, звязку з чим погодили внести наступні зміни до Договору: Викласти п.1.2. Договору в новій редакції: «1.2. Сума кредиту - 36000 грн. Тип кредиту кредит.»

Відповідно до п.1.3. враховуючи збільшення загальної суми кредиту, Сторони також визначають, що на момент укладення цієї Додаткової угоди: Денна процентна ставка складе: - за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1% в день. (Розрахунок (129480 грн. / 36000 грн. ) / 360 дн. ? 100 % = 1 % в день - за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 0.98% в день. (Розрахунок:( 127344 грн. / 36000 грн.) / 360 дн. ? 100 % = 0.98 % в день Загальні витрати зазначені в Договорі на дату його укладання, збільшаться та складуть: - за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 129480 грн. - за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 127344 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка зазначена в Договорі на дату його укладання, складе: - за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2331.04 % річних. - за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2032.93 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту зазначена в Договорі на дату його укладення, збільшиться та складе: - за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 165480 грн.. - за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 163344 грн.

Згідно п.2 Додаткової угоди, надання частини кредиту у сумі, на яку збільшено загальний розмір кредиту здійснюється за платіжними реквізитами, вказаними в п.2.1 Договору. Дата надання частини кредиту: 07.01.2025 року.

Згідно п. 3 внесено зміни до підпункту 6.4.1. та підпункту 6.4.2. пункту 6.4. Договору щодо розміру штрафу та викладено їх у новій редакції: «6.4.1. у розмірі 5400 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та 6.4.2.

у розмірі 1080 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання».

На підтвердження перерахування кредитних коштів за Додатковою угодою, до позовної заяви долучено лист ТОВ «Пейтек» вих. № від 08.07.2025, згідно якого між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Пейтек» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів без відкриття рахунку №01042024-2 від 2024-04-01. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» на суму 3000 грн.

12.08.2025 ТОВ «Селфі Кредит» зверталося до відповідача із досудовою вимогою за Вих.№5974, у якій зазначено про необхідність добровільної сплати заборгованості за кредитним договором №2001009.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Частини 1, 2 ст.509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За правилом ч. 1ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України.

Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»(далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду.

Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

Так, ст.525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст.526, ч. 1 ст.527, ч. 1 ст.530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

При цьому відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частини 1, 5ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1, 3ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відтак, суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Селфі Кредит» заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх, як кожен зокрема так і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач також просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22408 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2021 (провадження №61-44217св18), витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію Договору про надання правової (правничої) допомоги №52 від 10.03.2025 року, акт приймання передачі наданої правової (правничої) допомоги №б/н від 14.08.2025 відповідно до пункту 2 якого вказано що загальна вартість правової (правничої) допомоги за боржником ОСОБА_1 становить 2500 грн, рахунок на оплату №320 від 17.07.2025.

Зваживши ступінь складності справи та надані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, час та зусилля, витрачені на надання правової допомоги поза судовим засіданням, враховуючи принцип співмірності, суд вважає достатнім стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2500 грн, яка зазначена в акті приймання передачі від 14.08.2025 року.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 17, 76-81,141, 247, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (Код , адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївський узвіз, буд. 1А) заборгованість за Кредитним договором №2001009 від 04.01.2025 року у розмірі 132720 (сто тридцять дві тисячі сімсот двадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (Код , адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївський узвіз, буд. 1А) 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп сплаченого судового збору та 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн витрат на професійну правничу допомогу.

В решті стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Бучацького районного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Р. О. Содомора