Дата документу 20.01.2026 Справа № 2-1600/2007
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №2-1600/2007 Головуючий у 1-й інстанції: Салтан Л.Г.
Провадження № 22-ц/807/141/26 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Кухаря С.В., Полякова О.З., Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гришунова Дениса Васильовича, заінтересованої особи: ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гришунова Дениса Васильовича, заінтересованої особи: ОСОБА_2 .

Скарга обґрунтована тим, що у Хортицькому відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі Хортицький ВДВС) на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №57225225 з виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2007 року у справі №2-1600/2007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від його доходу, починаючи з 26 квітня 2007 року та до досягнення дитиною 18-ти річного віку.

27 травня 2025 року державний виконавець Гришунов Д.В. здійснив розрахунок заборгованості з аліментів у виконавчому провадженні, і згідно з розрахунком заборгованості від 27 травня 2025 року заборгованість зі сплати аліментів за період березень 2022 травень 2025 року становить 196 597, 41 грн.

Із цим розрахунком заборгованості ОСОБА_1 не згоден, через те, що державним виконавцем нараховані зайві суми в рахунок погашення аліментів.

Стягнення аліментів з додаткової винагороди військовослужбовців Збройних сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, було дозволено постановою Кабінету Міністрів України №1263 від 11 листопада 2022 року, якою внесено зміни до пункту 8 переліку видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146. Постанова №1263 набула чинності 16 листопада 2022 року. До цього моменту додаткова винагорода, яка виплачується на період воєнного стану, не включалася до переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

За таких обставин нарахування заборгованості по сплаті аліментів із сум призначеної йому як військовослужбовцю додаткової винагороди в період до 16 листопада 2022 року є незаконним.

28 травня 2025 року ОСОБА_1 було подано заяву про здійснення перерахунку заборгованості і складання нового розрахунку, про те вимоги останнього державним виконавцем не виконані.

Посилаючись на незаконність дій державного виконавця, просить визнати неправомірними дії державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в частині включення до сум доходу заявника ОСОБА_1 , з яких здійснюється відрахування аліментів, нарахованої і виплаченої додаткової винагороди військовослужбовців Збройних сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16 листопада 2022 року, та зобов`язати державного виконавця виключати з розрахунку заборгованості з аліментів суми додаткової винагороди військовослужбовців Збройних сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, нарахованої і виплаченої ОСОБА_1 за період до 16 листопада 2022 року.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2025 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2025 року скасувати постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що нарахування заборгованості по сплаті аліментів із сум призначеної ОСОБА_1 як військовослужбовцю додаткової винагороди в період до 16 листопада 2022 року (набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України №1263 від 11.11.2023 року) є незаконним. Суд першої інстанції не врахував, що коригування платежів було здійснено державним виконавцем із порушенням своїх посадових повноважень. Так, 30.01.2023 року державним виконавцем Гришуновим Д.В. у зв`язку з повним виконанням рішенням суду було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Проте, вже 17.02.2023 року державним виконавцем Гришуновим Д.В. винесено постанову про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 30 січня 2023 року. Саме після 17.02.2023 року державним виконавцем Юферову Є.Д. були нараховані додаткові суми аліментів. Ухвалою Хортицького районного суду м Запоріжжя від 19.08.2025 року постанову державного виконавця від 17.02.2023 року про поновлення виконавчого провадження визнано незаконною і скасовано. Отже, виконавче провадження з 30.01.2023 року вважається закінченим у зв`язку з повним виконанням рішенням суду, а тому будь-які виконавчі дії які вчинені після цієї дати, є апріорі незаконними. Серед цих дій і коригування розрахунку заборгованості з аліментів, збільшення суми боргу за рахунок «бойових виплат».

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , Хортицький відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), кожний окремо зазначають, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частні або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. З аналізу норм законодавства, які регулюють виплати військовослужбовцям випливає, що аліменти мають стягуватися в частці від усіх видів доходу боржника. Додаткові виплати, які нараховувались та виплачувались боржнику по аліментам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» до 16 листопада 2022 року не є одноразовим нерегулярним видом грошового забезпечення, мали постійний характер та відносились до видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб. Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 січня 2025 року (Справа № 175/942/21, Провадження № 61-63ск25). Тому навіть до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2022 року № 1264 виконавець мав би врахувати всі види надходжень боржника для визначення розміру аліментів. Державний виконавець правомірно здійснював розрахунок заборгованості за період з березня 2022 року, врахувавши при визначення розміру аліментів додаткову винагороду військовослужбовця.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитись виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2007 року у справі №2-1600/2007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від його доходу, починаючи з 26 квітня 2007 року та до досягнення дитиною 18-ти річного віку.

На виконання вказаного рішення, 12 червня 2007 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя видав виконавчий лист.

На примусовому виконанні у Хортицькому відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 57225225 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1600/2007 від 12.06.2007 виданого Хортицьким районним судом міста Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від його доходу, починаючи з 26 квітня 2007 року та до досягнення дитиною 18-ти річного віку.

30 січня 2023 року державним виконавцем Гришуновим Д.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

17 лютого 2023 року державний виконавець Гришунов Д.В. виніс постанову про скасування процесуального документу, а саме постанову про закінчення виконавчого провадження від 30 січня 2023 року.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України від 01 листопада 2024 року за №8449/ФЗС, ОСОБА_1 перебуває на службі з 03 березня 2022 року зараховано до списків військової частини та з цього часу перебуває на військовій службі (а.с.31).

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, ОСОБА_1 за період з березня 2022 року по жовтень 2022 рік отримав дохід 750 263, 35 грн, до якого включаються оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за особливі умови проходження служби, премія, премія захисника, винагорода за безпосередню участь в бойових діях, винагорода до 30 тисяч іншим, індексація поточна. З даної суми утримано податок, компенсація податку, аліменти, військовий збір, разом 25 713,99 грн, ЄСВ 129 360 грн, до виплати 724 549, 36 грн (а.с.32).

16 січня 2025 року державним виконавцем Хортицького ВДВС Гришуновим Д.В. було складено розрахунок заборгованості, з урахуванням інформації про доходи ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_1 за період з 01 березня 2022 року по 03 жовтня 2022 року. Згідно вказаного розрахунку, станом на 03 жовтня 2022 року на момент повноліття, заборгованість зі сплати аліментів становила 188 354, 78 грн (а.с.29).

23 червня 2025 року державним виконавцем Хортицького ВДВС Гришуновим Д.В. було складено розрахунок заборгованості, з примусового виконання виконавчого листа № 2-1600/2007 від 12.06.2007 року, відповідно до якого станом на 23.06.2025 року за період з березня 2022 року по червень 2025 року заборгованість зі сплати аліментів становила 182 099, 30 грн (а.с.30).

07 липня 2025 року до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій останній просить визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Хортицького ВДВС у м. Запоріжжя Гришунова Д.В. від 17 лютого 2023 року у виконавчому провадженні ВП №57225225 «Про скасування процесуального документу», а також визнати неправомірними всі виконавчі дії, які проведені після 30 січня 2023 року.

Згідно ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2025 року по справі №2-1600/2007 скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гришунова Дениса Васильовича, заінтересована особа ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця Гришунова Дениса Васильовича від 17.02.2023 року про поновлення виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП №57225225.

Дана ухвала є в загальному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень та набула законної сили 09 вересня 2025 року.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Із наведеними конституційними положеннями кореспондується ч. 1 ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.06.2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Тобто, з метою забезпечення реального виконання судового рішення та ефективного захисту порушених прав, ЦПК України передбачає спеціальні форми реагування, зокрема розділом VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України визначено порядок судового контролю за виконанням судових рішень в цивільних справах.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 2 Закону N 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону N 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів недопустимим.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Установлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2007 року у справі №2-1600/2007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від його доходу, починаючи з 26 квітня 2007 року та до досягнення дитиною 18-ти річного віку.

Як було зазначено вище на примусовому виконанні у Хортицькому відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 57225225 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1600/2007 від 12.06.2007 виданого Хортицьким районним судом міста Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від його доходу, починаючи з 26 квітня 2007 року та до досягнення дитиною 18-ти річного віку.

30 січня 2023 року державним виконавцем Гришуновим Д.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 ЦПК України виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Підстави для закінчення виконавчого провадження визначені у частині першій статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (чинний на момент розгляду цієї справи).

Як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документа стягувачу є формами завершення виконавчого провадження, проте вони мають різні правові підстави та, відповідно, різні правові наслідки.

Закінчення виконавчого провадження є стадією виконавчого провадження і передбачає завершення вчинення виконавчих дій щодо примусового виконання рішення в межах відповідного виконавчого провадження. Зміст правових підстав для закінчення виконавчого провадження, визначених частиною першою статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції 1999 року) (частиною першою статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (чинний на момент розгляду цієї справи), свідчить про об`єктивну неможливість виконати відповідне рішення у примусовому порядку. На відміну від обставин, що зумовлюють повернення виконавчого документа стягувачу, обставини, які є підставою для закінчення виконавчого провадження, не перестануть існувати в майбутньому.

З наведеного слідує і формування наслідків закінченого виконавчого провадження: зокрема, виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочато знову, крім випадків передбачених законом (частина перша статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинний на момент розгляду цієї справи)).

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Отже, виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 41 Закону України « Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, що 17 лютого 2023 року державний виконавець Гришунов Д.В. виніс постанову про скасування процесуального документу, а саме постанову про закінчення виконавчого провадження від 30 січня 2023 року.

Після 17 лютого 2023 року державним виконавцем була нарахована заборгованість по сплаті аліментів із сум призначеної ОСОБА_1 як військовослужбовцю додаткової винагороди в період до 16 листопада 2022 року. Відповідно до розрахунку заборгованості від 16 січня 2025 року заборгованість по аліментам у ОСОБА_1 склала 188354, 78 грн.

23 червня 2025 року державним виконавцем Хортицького ВДВС Гришуновим Д.В. було складено розрахунок заборгованості, з примусового виконання виконавчого листа № 2-1600/2007 від 12.06.2007 року, відповідно до якого станом на 23.06.2025 року за період з березня 2022 року по червень 2025 року заборгованість зі сплати аліментів становила 182 099, 30 грн (а.с.30).

Предметом спору у даній справі є визнання неправомірними дії державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в частині включення до сум доходу заявника ОСОБА_1 , з яких здійснюється відрахування аліментів, нарахованої і виплаченої додаткової винагороди військовослужбовців Збройних сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16 листопада 2022 року, та зобов`язати державного виконавця виключати з розрахунку заборгованості з аліментів суми додаткової винагороди військовослужбовців Збройних сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, нарахованої і виплаченої ОСОБА_1 за період до 16 листопада 2022 року, які були вчинені державним виконавцем після скасування ним 17 лютого 2023 року постанови про закінчення виконавчого провадження від 30 січня 2023 року.

Водночас, ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2025 року було відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 щодо визнання неправомірною та скасування постанови старшого державного виконавця Хортицького ВДВС у м. Запоріжжя Гришунова Д.В. від 17 лютого 2023 року у виконавчому провадженні ВП № 57225225, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 30 січня 2023 року.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2025 року скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Гришунова Д.В. від 17.02.2023 року, якою було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 30 січня 2023 року. В обгрунтування ухвали судом зазначено, що постанова старшого державного виконавця Гришунова Є.Д. від 30 січня 2023 року про закінчення виконавчого провадження № 57225225 у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду в установленому законом порядку сторонами виконавчого провадження не оскаржувалась. Разом з тим, державний виконавець Гришунов Д.В. 17 лютого 2023 року самостійно виніс постанову про скасування постанови від 30 січня 2023 року про закінчення виконавчого провадження, що суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження» та є протиправним. Зазначена ухвала набрала законної сили.

Оскільки коригування розрахунку заборгованості з аліментів, збільшення суми боргу за рахунок додаткової винагороди військовослужбовця ОСОБА_1 були здійсненні після прийняття постанови старшим державним виконавцем Гришуновим Д.В. від 17 лютого 2023 року про поновлення виконавчого провадження, яка була скасована Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2025 року, яка набрала законної сили, отже, виконавче провадження з 30 січня 2023 року вважається закінченим, а тому будь-які виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 57225225, які вчинені після 30 січня 2023 року, є незаконними.

Закінчення виконавчого провадження передбачає завершення вчинення виконавчих дій щодо примусового виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2007 року в межах виконавчого провадження № 57225225.

При цьому слід зауважити, що виконавче провадження № 57225225 може бути розпочате знову лише після скасування в установленому законом порядку постанови старшого державного виконавця Гришунова Є.Д. від 30 січня 2023 року про закінчення виконавчого провадження № 57225225 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЦПК України (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

Беручи до уваги, що оскаржувана ухвала Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2025 року підлягає скасуванню з підстав, зазначених в мотивувальній частині постанови апеляційного суду, тому правильність коригування розрахунку заборгованості з аліментів, збільшення сум боргу за рахунок виплаченої додаткової винагороди військовослужбовця ОСОБА_1 апеляційним судом не перевіряється, оскільки такі дії старшого державного виконавця Гришунова Д.В. були вчиненні після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 30 січня 2023 року, доказів того, що зазначена постанова визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку та такий процесуальний документ набрав законної сили, матеріали справи не містять. Отже, висновки суду щодо законності дії державного виконавця в частині включення до суми доходу заявника ОСОБА_1 , з яких здійснюється відрахування аліментів, нарахованої і виплаченої додаткової винагороди військовосулужбовців Збройних сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16 листопада 2022 року, є передчасними.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2025 року не можна вважати законною та обгрунтованою, тому вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 з підстав, зазначених в мотивувальній частині постанови апеляційного суду.

Аргументи апеляційної скарги частково є виправданими.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2025 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гришунова Дениса Васильовича, заінтересованої особи: ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалити нове судове рішення.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в частині включення до сум доходу заявника ОСОБА_1 , з яких здійснюється відрахування аліментів, нарахованої і виплаченої додаткової винагороди військовослужбовців Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16 листопада 2022 року, та зобов`язати державного виконавця виключати з розрахунку заборгованості з аліментів суми додаткової винагороди військовослужбовців Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, нарахованої і виплаченої ОСОБА_1 за період до 16 листопада 2022 року з підстав, зазначених в мотивувальній частині цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 21 січня 2026 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Кухар С.В. Поляков О.З.