Справа № 510/2400/25
Провадження № 2/510/670/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача АТ «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» відзиву на позов не надав, заява про проведення спрощеного позовного проводження із викликом сторін у справі від нього не надходила.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на задоволенні позову наполягала, заява про проведення спрощеного позовного проводження із викликом сторін у справі від неї не надходила також.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія паспорту громадянина України, оформленого на ім`я позивача; копія трудової книжки; копія Форми ОК-5 ПФУ з реєстру застрахованих осіб щодо страхувальника ОСОБА_1 ; копія адвокатського запиту від 07.10.2025р. із доказами про його поштове відправлення.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 23.03.2023р. працює уАТ «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» водієм автотранспортних засобів (підмінним) пожежно-технічної служби по теперішній час. Починаючи з липня 2024р.за місцем роботи позивача заробітна плата виплачувалась нерегулярно, не в повному обсязі, у зв`язку із чим станом на 01.10.2025р. у відповідача перед позивачем склалася заборгованість по заробітній платі за період з липня 2024 р. по вересень 2025р. включно в розмірі 192032 грн. 08 коп. У добровільному порядку керівництво відповідача заборгованість не погашає, розрахунок із заробітної плати до теперішнього часу не провело. Позивач просить стягнути з відповідача всю суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 192032 грн. 08 коп.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Як виходить з матеріалів справи, наданих суду доказів, позивач працює вАТ «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» з 23.03.2023р. по теперішній час. За час праці у відповідача перед позивачем склалася заборгованість по заробітній платі, яка станом на 01.10.2025р. складає 192032 грн. 08 коп.

Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

Стаття 55 Конституції України наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене у частині першій статті 94 КЗпП України.

Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 3 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

На підставі ст. 15 ЗУ "Про оплату праці" від 24.03.1995р. оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці, а згідно ст. 24 цього Закону своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

За вимогами ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця…

Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не сплачену заробітну плату у розмірі 192032 грн. 08 коп.

В абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Оскільки відповідач на вимогу працівника позивача, адвокатського запиту, ухвали суду про витребування доказів довідку про розрахунок належних сум працівнику не надав, а з наданої суду Форми ОК-5 ПФУ з реєстру застрахованих осіб щодо страхувальника ОСОБА_1 виходить, що обов`язкові виплати з нарахованої заробітної плати працівнику не перераховувались до передбачених фондів, суд вважає, що всі податки та інші обов`язкові платежі не були відраховані, тому стягує на користь позивача суму заробітної плати без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Також, з урахуванням того, що підприємство проігнорувало вжиті законні вимоги про отримання необхідної інформації і не надало довідку про заборгованість по зарплаті на вимогу суду у тому числі, суд прийняв рішення, що, визначаючи розмір заборгованості по заробітній платі, він буде вважати правильним розрахунок заборгованості з заробітної плати, зроблений позивачем у позові.

Щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступних висновків. Оскільки позивач, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати, з відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1920,30 грн.

Керуючись ст.ст. 43, 55 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 4, 10, 21, 94, 115 КЗпП України, ст. ст. 15, 21 ЗУ "Про оплату праці" від 24.03.1995р., Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», ст.ст. 3, 12, 13, 76 - 81, 141, 258, 259, 264 - 265, 268, 279, 354, 355, 430 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» (65039. Одеська обл., м.Одеса, пров. 2-ий Артилерійський, 6, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму заборгованості з заробітної плати за період з липня 2024 р. по 01.10.2025р. в розмірі 192032 грн. 08 коп. із утриманням податків й інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» 1920 грн. 30 коп. судового збору в доход держави.

На підставі ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати в межах суми платежу за один місяць, а саме: стягнути з Акціонерного товариства «ОДЕСНАФТОПРОДУКТ» (65039. Одеська обл., м.Одеса, пров. 2-ий Артилерійський, 6, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму заборгованості з заробітної плати за один місяць (липень 2024р.) - в розмірі 12424 грн. 95 коп. із утриманням податків й інших обов`язкових платежів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вячеслав ДУДНИК