КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-з/824/104/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове судове рішення)

20 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , подану представником Зеленським Максимом Сергійовичем , про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційними скаргами Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, поданою представником Солдатовим Андрієм Олександровичем , на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2025 року, ухвалені під головуванням судді Саадулаєва А.І., у місті Києві, та за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Саадулаєва А.І., у місті Києві, у справі за позовом Державної інноваційної фінансово-кредитної установи до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Державна інноваційна фінансово-кредитної установа звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, відповідно до якого просила суд стягнути з відповідача на її користь шкоду, заподіяну у зв`язку з оплатою ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 619 240, 35 грн та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 року позов Державної інноваційної фінансово-кредитної установи залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 , про винесення додаткового рішення - задоволено частково. Стягнуто з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями суду першої інстанції представник Державної інноваційної фінансово-кредитної установи - Солдатов А.О. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувані рішення скасувати. Позовні вимоги Державної інноваційної фінансово-кредитної установи задовольнити, а заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення або зменшити розмір заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу до 2 000, 00 грн.

Не погоджуючись із рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить апеляційну скаргу задовольнити та змінити мотивувальну частину оскаржуваного рішення, резолютивну частину рішення залишити без змін. Стягнути з позивача на його користь понесені судові витрати у зв`язку з подачею цієї апеляційної скарги.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року апеляційні скарги Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, подану представником Солдатовим Андрієм Олександровичем та Шкуракова Сергія Олександровича залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 вересня 2025 року, залишено без змін.

В подальшому, 24 грудня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 - Зеленського М.С., яка була подана 23 грудня 2025 року засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд», про ухвалення додаткового судового рішення, відповідно до якої просить ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з ДІФКУ на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 4 000, 00 грн.

Представник заявника вказує, що правнича допомога ОСОБА_1 надавалася на підставі договору про надання правничої допомоги від 11 квітня 2025 року №004/2025, що укладений між адвокатом Зеленським М.С. та ОСОБА_1

ОСОБА_1 за отримання правової допомоги у даній справі в суді першої та апеляційної інстанції загалом сплачено 28 000, 00 грн, з яких 16 000, 00 грн в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, сторона відповідача враховує, що апеляційні скарги сторін залишено без задоволення, тому вважають, що стягненню з позивача на користь ОСОБА_1 підлягають витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 4 000, 00 грн за підготовку та подачу відзиву на апеляційну скаргу позивача.

На підставі викладеного, просить задовольнити заяву в повному обсязі.

Заперечень на вищевказану заяву до суду апеляційної інстанції не надходило.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку,що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що Київським апеляційним судом вирішується лише питання про стягнення судових витрат, то суд вважає за можливе розглядати дану справу без повідомлення учасників справи.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення подано в строк, встановлений ст.141 ЦПК України, враховуючи, що повний текст постанови Київського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року було складено 19 грудня 2025 року.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Зазначений висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 306/1198/17 від 08 квітня 2020 року.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 в апеляційному суді представляв Зеленський М.С., що підтверджується копією ордеру серії АХ №1206069 від 11 квітня 2025 року, а також довіреністю, які були долучені до відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 113, 117, т.2)

Колегія суддів також враховує, що разом із відзивом на апеляційну скаргу було зроблено заяву про попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які очікує понести відповідач по справі в суді апеляційної інстанції та становить 18 500, 00 грн (а.с.100-118, т.2).

Апеляційний суд зазначає, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Разом із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, представником відповідача було надано копію договору про надання правничої допомоги від 11 квітня 2025 року №004/2025, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2.4. клієнт зобов`язаний здійснити в обумовлені строки або доручити здійснення оплати юридичних послуг адвоката згідно з цим договором та відшкодувати затрати пов`язані з виконанням доручення.

Відповідно до п. 4.1. розмір гонорару, а також витрат, які виникли у зв`язку з виконанням даного договору узгоджується сторонами додатково та визначається в додатку № 1 до даного договору. Додаток № 1 є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно із додатком № 1 до договору про надання правничої допомоги від 11 квітня 2025 року № 004/2025 між адвокатом Зеленським М.С. та ОСОБА_1 було погоджено, що розмір гонорару за виконання вказаного договору за складання звернення, запиту, скарги, повідомлення, клопотання, іншого процесуального документу у порядку кримінального або цивільного процесуального законодавства, адміністративного судочинства, адвокатського запиту становить 4 000, 00 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підставі акту виконаних робіт згідно договору про надання правничої допомоги від 11 квітня 2025 року № 004/2025 сторонами погоджено, що за підготовку та подачу відзиву на апеляційну скаргу позивача встановлено фіксований гонорар 4 000, 00 грн, що були сплачені відповідачем та підтверджується рахунком на оплату № 015/2025 (д004/2025) від 14 листопада 2025 року (а.с. 107-108, т.2).

Таким чином, адвокатом Зеленським М.С. було надано ОСОБА_1 правову допомогу на суму 4 000, 00 грн за підготовку та подачу відзиву на апеляційну скаргу позивача.

Враховуючи надані представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 докази понесених витрат на правову допомогу, а також враховуючи принцип співмірності та об`єктивності понесених судових витрат, апеляційний суд доходить висновку про задоволення поданої заяви в повному обсязі та стягнення з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в Київському апеляційному суді, у розмірі 4 000, 00 грн.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст.133, 137, 141, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником Зеленським Максимом Сергійовичем , про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткову постанову, якою стягнути з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи (, 01054, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 65-Б) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 4 000, 00 грн (чотири тисячі гривень) як компенсацію витрат, понесених з оплати правничої допомоги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська Фінагеєв В.О.