справа № 492/1200/25
провадження № 2/492/83/26
21 січня 2026 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Варгаракі С.М.,
за участю секретаря судового засідання - Богдан А.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -
Стислий виклад позиції позивача
Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (далі - ТОВ «ООЕК») звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у загальному розмірі 8605,74 грн, а також судових витрат. В обґрунтування позову посилається на те, що між ТОВ «ООЕК» та ОСОБА_1 було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно умов договору ТОВ «ООЕК» постачало електричну енергію на об`єкт побутового споживача, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для проведення розрахунків. За період з листопада 2024 року по березень 2025 року відповідач фактично спожив електричної енергії в кількості 2197 кВт.год на суму 7907,28грн. Відповідачем частково здійснено оплату за електричну енергію у розмірі 15,90 грн. Станом на момент звернення до суду заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію складає 7891,38 грн. У зв`язку з несплатою заборгованості позивач просив стягнути з відповідача також 3 % річних у розмірі 146,13 грн та інфляційні нарахування у розмірі 568,23 грн.
Процесуальні дії у справі
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим у справі визначено суддю Варгаракі С.М.
Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області від 27 серпня 2025 року позовна заява прийнята до провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представниця позивача про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак у судове засідання не з`явилася, але за допомогою системи «Електронний суд» надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рушення.
Відповідач у судові засідання, призначені на 27 листопада 2025 року та на 21 січня 2026 року не з`явився, про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений, оскільки конверти з судовими повістками повернулися на адресу суду з відміткою з довідкою поштового відділення із зазначенням причини повернення «відмова» та «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому відповідно до частини 8 статті 128, частини 9 статті 130 ЦПК України судові повістки вважаються врученими адресату.
Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про отриману кореспонденцію. Зазначене свідчить про умисне неотримання поштового відправлення.
Судом враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.
Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачеві до суду за місцем його реєстрації призводять лише до затягування розгляду справи.
Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до статті 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Згідно з постановою Верховного Суду від 18 березня 2021 року за справою № 911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.
Враховуючи позицію Верховного Суду, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи та справу можливо розглянути за його відсутності.
Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представниці позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Мотивувальна частина
Позиція суду
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Згідно із постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 429 від 14 червня 2018 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» надано ліцензію з постачання електричної енергії споживачу.
У зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31 грудня 2018 року побутові споживачі постачальника АТ «ДТЕК Одеські електромережі» за регульованим тарифом без додаткової згоди самих споживачів, почали отримувати послуги постачання електричної енергії від нового постачальника електричної енергії ТОВ «ООЕК» на умовах раніше укладених договорів. Такий порядок прямо врегульований пунктом 13 Перехідних положень до Закону України «Про ринок електричної енергії», пунктом 2 та пунктом 4 Постанови № 312 від 14.03.2018 НКРЕКП про затвердження «Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі також - ПРРЕЕ).
Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов цього договору, що розміщений на офіційному сайті постачальника універсальних послуг, а також в засобах масової інформації, і не потребує двостороннього підписання паперової форми договору.
Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії, про що прямо передбачено абзацом 5 пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії».
Згідно умов вказаного договору ТОВ «ООЕК» поставило електричну енергію на об`єкт побутового споживача, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Для проведення розрахунків ТОВ «ООЕК» відкрито ОСОБА_2 особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються за даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку. На даний час, на підставі пункту 11 Постанови НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року функції оператора комерційного обліку покладені на оператора системи розподілу у межах території своє ліцензованої діяльності, а саме на АТ «ДТЕК Одеські електромережі».
На підставі отриманих даних від АТ «ДТЕК Одеські електромережі» вбачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_1 станом на дату надання інформації АТ «ДТЕК Одеські електромережі» за період з листопада 2022 року по квітень 2025 року спожито 2197 кВт-год на суму 7907,28 грн, що підтверджується балансом абонента ОСОБА_1 за особовим рахунком та довідкою про обсяг спожитої електроенергії (а.с. 11, 11 зворот).
Пунктом 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що споживач зобов`язаний протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка сплатити за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію, але не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
В порушення своїх обов`язків побутовий споживач ОСОБА_1 не здійснює оплату за електроенергію, що була поставлена ТОВ «ООЕК», своєчасно та в повному обсязі, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед ТОВ «ООЕК» у розмірі 7891,38 грн за спожиту електричну енергію (а.с. 10 зворот).
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною 1 статті 15, частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).
У частині 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).
Згідно з частиною 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з пунктом 4.21 ПРРЕЕ оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватися згідно із строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом.
Відповідно до пункту 5.2.1 ПРРЕЕ електропостачальник має право на своєчасне та в повному отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.
Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідач у справі, зобов`язання про оплату за спожиту електричну енергію не виконував у визначені законодавством строки, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, за період з листопада 2022 року по квітень 2025 року за спожиту електроенергію склала загальну суму 790,28 грн.
ТОВ «ООЕК», позивач у справі, звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, однак ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 04 серпня 2025 року відмовлено у видачі судового наказу (а.с. 12).
Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію ОСОБА_1 , відповідачем у справі, суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за спожиту електроенергію суду також не надано, чим не виконані вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України, тому вказаний розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11, частини 2 статті 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.
Згідно частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
З урахуванням наведеного, надаючи оцінку встановленим обставинам та доказам наданим сторонами в їх сукупності та враховуючи, що відповідач не спростував обставини щодо існування у нього заборгованості за електричну енергію, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ООЕК» та стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 7891,38 грн.
Звертаючись до суду з позовом позивач також просив стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 568,23 грн та 3 % річних у розмірі 146,13 грн.
За правилами статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Кабінетом Міністрів України 05 березня 2022 року прийнято постанову № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг у період воєнного стану», якою установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).
Разом з тим, Постановою № 1405 від 29 грудня 2023 року Кабінет Міністрів України скасував заборону на припинення надання житлово-комуна послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості населення за житлово-комунальні послуги, яку запровадив 5 березня 2022 року постановою Кабінетів Міністрів України № 206. Такий мораторій, на відключення комунальних послуг, продовжуватиме діяти на окупованих територіях і там, де ведуться бойові дії, згідно з затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій.
Для решти споживачів комунальних послуг, згідно з постаново 01 січня 2024 року відновлено нарахування пені та штрафів за несплату житлово-комунальних послуг.
Враховуючи вищезазначене, оскільки м. Арциз не входить до вказаного вище переліку, тому ТОВ «ООЕК» правомірно просить стягнути з відповідача суму боргу за спожиту електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за період прострочення боргу з листопада 2023 року до квітня 2025 року.
Розподіл судових витрат
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні з наявним позовом до суду, оскільки понесені витрати по сплаті судового збору підтверджені відповідними платіжними інструкціями (а.с. 1).
На підставі статей 509, 525, 526, 612, 634, 714 ЦК України, статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», керуючись статтями 2, 7, 44, 48, 76-81, 89, 128, 141, 211, 247, 258-259, 263-265, 273, 274-279, 280-282, 284, 289, 353, 354 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Варгаракі С.М.