КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1087/2026 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 травня 2025 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У вересні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 06.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №102448523, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 5000,00 грн.

29.08.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №104-МЛ/Т, відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги, в тому числі і до відповідача.

Сума заборгованості відповідача становить 20125,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн, заборгованість за відсотками - 14625 грн, заборгованість за комісією - 500,00 грн.

На підставі викладеного позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просив суд стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 102448523 від 06.02.2023 у розмірі 20125,00 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повному обсязі.

У апеляційній скарзі вказує, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Стверджує, що суд не урахував презумпцію правомірності правочину, тому дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог.

Зазначає, що наданий до суду розрахунок заборгованості узгоджується із умовами кредитного договору, будь-яких власних контррозрахунків відповідачем на спростування наявності та розміру заборгованості не надано, заперечень щодо факту укладення договору, суми заборгованості не було висловлено.

Наголошує, що на підтвердження надання відповідачу кредиту позивач подав копію платіжного доручення №58908730 від 06.02.2023, з якого вбачається, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача ОСОБА_1 на Кредит рах. № НОМЕР_1 , кредитні кошти в сумі 5 000 грн, у дорученні вказано номер транзакції, сума транзакції, дата проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де зокрема сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 Договору.

Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність факту перерахування коштів позивачем.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач у встановлений строк не скористався.

За правилами ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 20 125 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Встановлено, що 06.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №102448523.

Вказаний договір підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням його персональних даних (ПІБ, дата народження, дані паспорта, РНОКПП, адреса проживання) та шляхом введення одноразового ідентифікатора F60055.

Відповідно до п. 1.1 договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору, надати Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості.

Згідно з пунктами 1.2, 1.3 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000,00 гривень. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 06.02.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 21.02.2023 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 22.05.2023 (останнього дня строку кредитування).

Відповідно до п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту: 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

За приписами пунктів 1.5.2, 1.5.3 договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1125,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 13 500,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

На підтвердження факту перерахування відповідачу кредитних коштів у сумі 5000,00 грн на картку НОМЕР_1 позивачем надано платіжне доручення № 58908730 від 06.02.2023.

29.08.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №104-МЛ/Т.

Згідно з витягом з реєстру боржників до вказаного договору відступлення прав вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 102448523 від 06.02.2023 у розмірі 20 125,00 грн.

Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3).

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), згідно зі ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як видно із договору, який долучений до матеріалів справи, він підписаний відповідачем ОСОБА_1 шляхом введення одноразового ідентифікатора, надісланого за вказаним ним номером телефону. Підписаний відповідачем договір містить детальну інформацію щодо особи відповідача, зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, електронну адресу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із ч.1 ст. 638 та ч.1 ст.640 ЦК України та правової позиції Верховного Суду України по справі №6-63цс12 кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згод з усіх істотних умов такого договору.

Тому обґрунтованими є доводи апелянта про те, що факт укладення договору та надання кредитних коштів підтверджується, зокрема, копіями кредитних договорів, які є дійсними в силу приписів ст. 204 ЦК України про правомірність правочинів.

Крім цього, апеляційний суд враховує, що на підтвердження факту перерахування відповідачу кредитних коштів у сумі 5000,00 грн на картку НОМЕР_1 позивачем надано платіжне доручення № 58908730 від 06.02.2023 (а.с. 15, зв.).

Вказане платіжне доручення підтверджує належне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором. Натомість, відповідач вказаний договір у встановленому порядку не оспорював, до кредитора щодо порушення з його боку укладеного договору не звертався.

Відмовляючи у задоволенні позову за його недоведеністю, суд першої інстанції вказував, що ухвалою суду від 17 березня 2025 року витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію (виписку з рахунку НОМЕР_1 ) щодо перерахування 06.02.2023 первинним кредитором ТОВ «Мілоан» на рахунок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в сумі 5000,00 грн згідно з платіжним дорученням № 58908730 від 06.02.2023.

На виконання вимог ухвали суду AT КБ «ПРИВАТБАНК» листом повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в Банку не емітовано картку № НОМЕР_1 . У зв`язку з чим відсутня можливість надати запитувану інформацію, оскільки зазначена картка в банку не обслуговується за клієнтом ОСОБА_1 .

Разом з цим, зазначений лист не спростовує надані позивачем докази укладення між сторонами договору та перерахування коштів, оскільки, як видно із платіжного доручення № 58908730 від 06.02.2023, кошти було перераховано на рахунок, вказаний відповідачем безпосередньо у кредитному договорі.

Слід також зауважити, що відповідно до даних загальнодоступного сервісу РаySpace Magazine (сервіс визначення банку за номером картки) URL: https://psm7.com/uk/bin-card Кредит рах.№ НОМЕР_1 відкритий та обслуговується в АТ «А-Банк» . Тому відомості, надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не стосуються спірних правовідносин.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: факторингу (глава 73 ЦК України).

Із наданих позивачем доказів встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 102448523 від 06.02.2023 на підставі договору відступлення прав вимоги №104-МЛ/Т.

Як видно із наданих позивачем розрахунків, заборгованість відповідача за договором № 102448523 від 06.02.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту становить 20 125 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн, заборгованість за відсотками - 14 625 грн, заборгованість за комісією - 500 грн.

Відповідач наявність вказаної заборгованості не спростував, доказів повної чи часткової її сплати не надав.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ТОВ ФК «Кредит-Капітал».

Згідно з частинами 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин із ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал» слід стягнути 6056 (2422,40 + 3633,60) грн на відшкодування судового збору за подачу позову та апеляційної скарги

Керуючись статтями 141, 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 травня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () заборгованість за кредитним договором № 102448523 від 06.02.2023 у розмірі 20 125 (двадцять тисяч сто двадцять п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.А. Нежура

Судді: С.М. Верланов

Т.О. Невідома