Справа № 143/864/25
УХВАЛА

16.01.2026 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Тітової Т. Л.,

за участю секретаря Затоковенко Т. О.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в місті Погребище Вінницької області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за вказаним вище позовом, в якому представник позивача просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 62 039 грн 83 коп. та понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 17.09.2025 відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд провадити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

01.01.2026 через систему «Електронний суд» до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить:

- поновити строки на подання відзиву, прийняти відзив та додати його до матеріалів справи;

- зобов`язати позивача сплатити додатковий судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.;

- витребувати у позивача оригінали усіх зазначених ним документів, які підтверджують права та повноваження представника позивача. У разі відсутності оригіналів документів або за неможливості однозначного встановлення осіб, які підписували документи не брати до уваги такі документи, не вважати їх як докази, визнати позов як завідомо безпідставний та повністю відмовити у позовних вимогах;

- витребувати у позивача оригінали усіх зазначених ним документів, які підтверджують укладання та виконання (невиконання) зазначеного договору. У разі відсутності оригіналів документів або за неможливості однозначного встановлення осіб, які підписували документи не брати до уваги такі документи, не вважати їх як докази та повністю відмовити у позовних вимогах;

- забезпечити судові витрати та зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму у розмірі 142 924 грн 46 коп. в якості забезпечення витрат та компенсації за завдану позивачем шкоду у відношенні до відповідача;

- забезпечити можливість його присутності у судовому засіданні шляхом забезпечення відеоконференції, у разі якщо суд визнає явку сторін обов`язковою;

- провести фіксацію судових засідань за допомогою технічних аудіо та відео засобів;

- в своїх рішеннях давати чіткі та розгорнуті пояснення згідно відповідних норм.

Відзив мотивовано тим, що відповідач позовні вимоги повністю заперечує, так як стверджує, що особисто не підписував оспорюваного договору та не надавав згоди на збирання, зберігання та передачу іншим особам своїх особистих даних. Зазначає, що відзив подав із пропущенням процесуальних строків, у зв`язку з тим, що станом на 18.12.2025 не отримував ухвалу про відкриття провадження, а також позовну заяву з додатками. Також зауважує, що жодна із сум, вказаних у розрахунку заборгованості, ним не визнаються та не підтверджуються. Вважає, такий розрахунок заборгованості неналежним, недопустимим і недостовірним доказом. Стверджує, що доказів перерахування коштів саме на його банківський рахунок позивачем також не надано. У зв`язку із зазначеним просить суд поновити пропущений строк на подачу відзиву на позовну заяву, прийняти відзив.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву та відзив на позовну заяву, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з відповіддю отриманою з Єдиного державного демографічного реєстру від 16.09.2025 за № 1781954 зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Відповідно до ухвали від 17.09.2025 встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву п`ятнадцять днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі. Також роз`яснено відповідачу, що відзив на позовну заяву за формою та змістом має відповідати вимогам ст.178 ЦПК України. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. У разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною 2 ст. 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 ЦПК України судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Під час розгляду справи, судом приймалися передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи.

Так, судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі (а. с. 59-62), а також судові повістки про розгляд справи, однак судова кореспонденція була повернута на адресу суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 77-82).

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як неодноразово зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, зважаючи на викладене, останнім днем встановленого судом строку на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, а саме 26.09.2025, та врахуванням вихідних днів, є 13.10.2025.

Між тим, відповідач відзив на позовну заяву до суду подав лише 01.01.2026.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Згідно зі статтею 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Отже, право на подання відзиву на позовну заяву може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

За приписами статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Суд виходить з того, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справи перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язане з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки, саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації. Суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

При цьому, варто зазначити, що ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці щодо України неодноразово звертав увагу на норми, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, Європейський суд з прав людини у справі у справі Melnik v. Ukraine ЄСПЛ зазначив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач належним чином був повідомлений про відкриття провадження у справі та про дату, місце і час її розгляду.

Посилання відповідача на причини поважності пропуску процесуального строку як на введення воєнного стану на території України, та неодноразові масові ракетні удари по енергетичній інфраструктурі України суд не приймає до уваги, бо введення воєнного стану не є безумовною підставою для продовження процесуальних строків.

Відомостей про об`єктивну неможливість здійснення своїх процесуальних прав відповідачем у справі, до суду не надходило.

Натомість, кожна сторона користується своїми правами на власний розсуд.

Частиною 2 статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зважаючи на викладене, та виходячи із положень цивільного процесуального законодавства, в разі пропущення з поважних причин процесуального строку, встановленого судом, він підлягає продовженню, а не поновленню. При цьому заява учасника справи про продовження встановленого судом процесуального строку має бути подана до закінчення цього строку.

За правилами ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву слід відмовити, а відзив на позовну заяву залишити без розгляду.

Керуючись статтями 120, 123, 126-128, 178, 258-260 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву відмовити.

Відзив на позовну заяву, поданий відповідачем ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Ухвала в частині відмови у поновленні пропущеного процесуального строку може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 20.01.2026.

Суддя