Провадження № 2/727/408/26
14 січня 2026 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці
головуючого судді Терещенко О.Є.
при секретарі Аниськовій К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Ка-пітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним дого-вором,-
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 16.08.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит» був укладений кредитний договір №379568, згідно з умовами якого відповідач отримав 4500,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредит-ним договором.
ТОВ «Селфі Кредит» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, на-давши відповідачу кредит на потрібну суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов договору про споживчий кредит.
01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відпо-відно до чинного законодавства України укладений договір факторингу №01022024-1.
Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за договором №379568 від 16.08.2022 року, що укладений між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем.
Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості відповідача та виконання кредитних зобов`язань.
ТОВ «Селфі Кредит» передав ТОВ «ФК «КредитКапітал» відповідно до Договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 року право вимоги до відповідача.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути на його користь за-боргованість за кредитним договором №379568 від 16.08.2022 року в сумі 13 477,50 грн., судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 422,40 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав клопотання, згідно якого просив розглянути справу без його участі. Не заперечував проти винесення за-очного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку.
Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допо-могою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
У статті 190 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу, одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учас-никам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів та з додержанням вимог частини 5 статті 128 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язко-вою.
Частиною 6 ст.128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у ньо-го офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з по-відомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх міс-ця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом по-рядку (п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України).
Відповідачу було надіслано ухвалу суду від 12.11.2025 року та позовну заяву з додатками. Однак, відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надала.
Суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи була повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать матеріали справи - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову по-вістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця прожи-вання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Враховуються судом і роз`яснення, наведені в рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які бе-руть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на під-ставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належ-ним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`яви-лась в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подала відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення за-очного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК Ук-раїни розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясу-вавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно до-слідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і ви-рішення її по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на за-садах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухва-лене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесу-ального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясо-ваних обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на за-садах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в ме-жах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Судом встановлено, що 16.08.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №379568, за умовами якого відпо-відач отримав грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 4500,00 грн.
01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №01022024-1, у відповідності до якого по-зивач набув статусу Нового Кредитора та отримав право грошової вимоги по відно-шенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №379568 від 16.08.2022 року.
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт від-ступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором фак-торингу.
У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове пові-домлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відпо-відно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись на-лежним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одно-стороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (пози-кодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позико-давцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неопо-датковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юри-дична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути по-зикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, від-повідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його ви-конання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за-коном. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо дого-вором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконан-ня).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають пра-вові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановле-ний договором або законом.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідально-сті за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За правилами ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Згідно зі ст.1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі.
Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознака-ми, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного по-вернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Враховуючи, що між ТОВ «Селфі Кредит», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №379568 від 16.08.2022 року, умови якого позивачем були виконані, шляхом надання відповідачу кредитних коштів, останній взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість в сумі 13 477,50 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення на його користь з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн., суд зазначає наступне.
Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу до-помогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для на-дання правничої допомоги.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл су-дових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є роз-мір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) по-ведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для спра-ви, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо до-судового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час роз-гляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із надан-ням правової допомоги у конкретній справі.
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути на-дані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гоно-рару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у вста-новленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвід-чення про відрядження).
На виконання вимог ч.3 ст.137 ЦПК України позивачем до позову додано: До-говір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, укла-дений між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; актом №575 наданих послуг (правової (правничої) допомоги); детальним описом наданих послуг до Акту №575 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання по-слуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репу-тацію сторони або публічним інтересом до справи.
При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розум-ним та враховувати витрачений адвокатом час.
Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зо-крема на складність справи, витрачений адвокатом час.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Ук-раїні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підста-ві статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що від-шкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, -
Ухвалити заочне рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним до-говором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відпо-відальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір в сумі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні (сорок) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відпо-відальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 (дві тисячі) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рі-шення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: О.Є.Терещенко