Справа №155/1671/25
Провадження №2/155/94/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сметани В.М.,

при секретарі судового засідання Воронюк Н.М.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Веремчук Віктор Володимирович до Берестечківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності на спадкове майно

УСТАНОВИВ:

Позивач 09 жовтня 2025 року звернувся в суд з позовом до відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності на спадкове майно.

Позов обґрунтовує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , який успадкував після своєї дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка успадкувала після свого батька ОСОБА_4 , однак не зареєстрував належним чином свої спадкові права.

Вказує, що державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва прийняття спадщини, через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця, які б підтверджували право власності на майно, успадковане після смерті ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене, просить встановити факт прийняття ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини після смерті його дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом постійного спільного проживання разом зі спадкодавицею за адресою АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 14 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 20 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, щодо ухвалення рішення покладається на розсуд суду.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю та постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1221 ЦК України, передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1268 даного Кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1ст. 1269 ЦК України).

Згідно ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із копії свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , вбачається, що житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 (а.с.23).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Берестечківською міською радою Горохівського району Волинської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).

Згідно з копією довідки №195 від 26 липня 2024 року, виданої виконавчим комітетом Берестечківської міської ради Луцького району Волинської області, в АДРЕСА_1 , знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який значиться за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкодавець ОСОБА_4 на день смерті проживав в зазначеному будинку з дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 і дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка вступила у фактичне володіння спадковим майном після смерті спадкодавця ОСОБА_4 шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, проте померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 являється чоловіком ОСОБА_3 (а.с.21).

Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками записано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.14).

Як вбачається з копії спадкової справи №133/2015 заведеної 23 квітня 2015 року, Горохівською Державною нотаріальною конторою, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також на випадок смерті вона 10 січня 2011 року заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося та взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить їй на праві особистої приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Крім того ОСОБА_3 23 квітня 2015 року подала заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , ОСОБА_2 04 травня 2017 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 (а.с.15).

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Як вбачається з копій довідок №769 від 02 листопада 2021 року, №367 від 25 серпня 2022 року, №643 від 12 грудня 2024 року, виданих виконавчим комітетом Берестечківської міської ради Волинської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає в АДРЕСА_1 , без реєстрації (а.с.17-19).

Згідно з копії довідки №68 від 23 березня 2017 року, ОСОБА_2 , 1967 року народження проживає в АДРЕСА_1 , без реєстрації, проживає з цивільною дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.20).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 (а.с.10).

Відповідно до копії спадкової справи №49/2025 заведеної приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Голодевич Г.С., ОСОБА_1 15 травня 2025 року подав заяву про прийняття спадщини. Проте постановою нотаріуса від 16 вересня 2025 року №232/02-31, відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки, спадкоємець не надав документи, що підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була дочкою ОСОБА_4 та не надав правовстановлюючі документи про належність майна спадкодавцеві.

Таким чином, судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її чоловік ОСОБА_2 шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак не оформив своїх спадкових прав.

Крім того, матеріалами справи стверджується, що житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 , який успадкувала його дружина ОСОБА_5 , а в подальшому - їхня дочка ОСОБА_3 за законом, однак не зареєстрували належним чином та не отримали свідоцтво про право на спадщину, тому це майно входить до складу спадкової маси після смерті останнього.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , його батьком є ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_6 (а.с.16).

Згідно ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи . Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Таким чином, досліджені судом докази вказують на факт постійного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 .

Статтею 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За наведених обставин, позивач як спадкоємець майна за законом першої черги після смерті ОСОБА_1 , прийняв спадщину в установленому порядку, однак у зв`язку з відмовою нотаріуса не може оформити спадщину в нотаріальному порядку та користуватися нею. А тому, суд визнає за позивачем право власності на житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_3 , як на спадкове майно померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , однак не оформив своїх спадкових прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Встановити фактпостійного проживання ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, право власності нажитловий будинок АДРЕСА_2 , як на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторонами по справі:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_9 ).

Відповідачі: Берестечківська міська рада Луцького району Волинської області (місцезнаходження: місто Берестечко, вулиця Шевченка, 2, Луцький район, Волинська область, ).

Повний текст судового рішення виготовлено 20 січня 2026 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана