У Х В А Л А

19 січня 2026 року м. Київ

Справа № 757/32537/24-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/2984/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Соколової В.В.

суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області на рішення Печерського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Єрмічової В.В. 19 вересня 2025 року, у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області, заінтересовані особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», фізична особа-підприємець ОСОБА_1 про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю,

в с т а н о в и в

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 вересня 2025 року у задоволенні заяви Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області, заінтересовані особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», фізична особа-підприємець ОСОБА_1 про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю - відмовлено.

Не погодилося із зазначеним судовим рішенням ГУ ДПС в Кіровоградській області., 30 вересня 2025 року представником через систему «Електронний суд» до Київського апеляційного суду надіслано апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 вересня 2025 року - залишено без руху. Зазначеною ухвалою було визначено, що скаржнику необхідно подати клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та вказати поважні обставини неподання апеляційної скарги в період з 22 вересня 2025 року по 29 вересня 2025 року.

16 грудня 2025 року від представника ГУ ДПС в Кіровоградській області - Івашкіна О.В. до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків. В обгрунтування заяви представник вказує, що оскаржуване рішення було отримане скаржником 24 вересня 2025 року, що підтверджується штрих-кодом реєстрації вхідної кореспонденції, а 26 вересня 2025 року системою управління документів було направлено на відповідний підрозділ управління правового забезпечення та розписано в системі на виконавця Івашкіна О.В. 26 вересня 2025 року, що підтверджується скрин-шотом з системи управління документами, а тому вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи заяви та матеріали справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Скаржник як на підставу поновлення строку посилається на те, що оскаржуване рішення Печерського районного суду від 19 вересня 2025 року було отримано ним 24 вересня 2025 року, а направлено до відповідного підрозділу з правових питань 26 вересня 2025 року.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, повний текст оскаржуваного рішення від 19 вересня 2025 року був отриманий скаржником через електронний кабінет 21 вересня 2025 року /а.с.117/. Разом з тим, скаржником не були наведені поважні підстави неподання вказаної апеляційної скарги у період з 22 вересня по 29 вересня 2025 року. Твердження представника скаржника про те, що йому оскаржуване рішення було доставлено управлінням правового забезпечення тільки 26 вересня 2025 року не можуть бути визнані як поважні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки порядок організації роботи у структурі чи структурному підрозділі не може бути визнаний поважною причиною пропуску процесуального строку, визначеного законом.

Враховуючи вищевикладене, вказані скаржником в заяві причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду не можна визнати поважними.

Виходячи з положень ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» наголосив на тому, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. наприклад рішення Європейського суду прав людини у справі Каракуця проти України).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці також виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Диспозитивність (від лат. dispono - розпоряджаюся) - це надання особам, які беруть участь у справі, можливості вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд. Зміст принципу диспозитивності перш за все розкривається через положення хто хоче здійснити свої права, повинен сам потурбуватися про це. Вказані принципи надають кожному учаснику справи можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Таким чином, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, та Законом встановлений певний порядок участі осіб у судовому розгляді, який має бути ними додержаний.

А тому, виходячи з принципів, розумності, справедливості, рівності учасників судового розгляду, а також враховуючи принцип правової (юридичної) визначеності, викладені ГУ ДПС в Кіровоградській області в заяві про усунення недоліків обставини не можуть вважатися поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим виявлені в апеляційній скарзі і зазначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року недоліки скаржником не є усунутими.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що в порядку п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, особі, яка подала апеляційну скаргу слід відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області на рішення Печерського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Єрмічової В.В. 19 вересня 2025 року, у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області, заінтересовані особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», фізична особа-підприємець ОСОБА_1 про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук