Справа № 181/550/24
Провадження № 2/202/1990/2026
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

23 січня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі судді Недобитюк Н.В., розглянувши матеріали позовної заяви Новопавлівської сільської ради як органу опіки та піклування, в інтересах дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей

В С Т А Н О В И В:

До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшла позовна заява Новопавлівської сільської ради, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей.

Під час перевірки відомостей про місце реєстрації відповідача судом встановлено, що згідно з отриманою відповіддю, ОСОБА_3 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає за адресою: Чернівецька область, Чернівецький район, с. Веренчанка (Відповідь № 2268100 від 23.01.2026; Довідка ВПО № 7707- від 15.04.2025, статус "Діюча").

Разом з тим відсутні відомості, які б свідчили, що відповідач зареєстрована або проживає на територіїї Індустріального району м.Дніпра.

Отже, при вирішенні питання про відкриття провадження по справі суддею встановлено, що даний позов не підсудний Індустріальному районному суду м. Дніпра.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 28 ЦПК України не передбачає альтернативної підсудності для позову про позбавлення батьківських прав, тому територіальна юрисдикція позову про позбавлення батьківських прав визначена імперативно тільки за зареєстрованим місцем проживання (перебування) відповідача.

Для випадків, коли невідоме зареєстроване місце проживання відповідача, законодавство встановлює певні правила (частина 9, частина 10 ст. 28, ст. 29 ЦПК України). Інших випадків зміни територіальної підсудності, тобто інших підстав для недотримання та відступу від загального правила, встановленого статтею 27 ЦПК України, процесуальний закон не передбачає.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина 1 ст. 378 ЦПК України).

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Приймаючи до провадження цивільну справу, суд, до якого направлено справу з порушенням правил підсудності, позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Тим самим, суд позбавляє права відповідача реалізувати свої права.

Ухвалення протилежних і суперечливих судових рішень може спричинити порушення права на справедливий суд, яке закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Територіальна підсудність це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Згідно зі статтею 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Місце проживання фізичної особи згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» має бути зареєстровано у передбаченому порядку. При цьому, відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи.

Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», роз`яснив, що суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункті 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначаються правилами підвідомчості та підсудності.

Згідно підпунктів 22-29 рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

За таких обставин, належним судом, юрисдикція якого поширюється на адміністративно-територіальний район, в межах якого знаходиться зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, та який відповідно до законодавства уповноважений здійснювати розгляд даної справи, є Заставнівський районний суд Чернівецької області, а тому з метою дотримання правил підсудності, суддя вважає за необхідне направити матеріали цивільної справи за підсудністю до зазначеного суду.

Згідно з частиною 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Згідно з частиною 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 187, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Справу за позовом Новопавлівської сільської ради як органу опіки та піклування, в інтересах дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей передати на розгляд за підсудністю до Заставнівського районного суду Чернівецької області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Суддя Н. В. Недобитюк