Справа № 156/1250/25
Провадження № 2/156/38/26
У Х В А Л А

про відмову у наданні подружжю строку для примирення

20 січня 2026 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Малюшевської І.Є.,

за участю секретаря судового засідання Киці Л.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду сел. Іваничі цивільну справу № 156/1459/24 за позовом

ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Білецька Інна Миколаївна,

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

учасники справи:

позивачка - не з`явилася,

відповідач - не з`явився,

в с т а н о в и в :

10.10.2025 року позивачка через свого представника звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 12.10.2018 року між нею та відповідачем вдруге було укладено шлюб, від якого мають четверо неповнолітніх дітей. Стверджує, що підставою для звернення до суду із даним позовом є різні погляди на життя, різні характери, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Відповідач зловживає алкогольними напоями та проявляє агресію, в результаті чого в сім`ї панує несприятлива атмосфера для спільного проживання, що негативно впливає на душевний стан позивачки та дітей. Подружні відносини з відповідачем фактично розірвані, шлюб між ними носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Спір про поділ майна, що є спільною власністю між сторонами відсутній. Спору про визначення місця проживання дітей також немає. З огляду на наведене, представник позивачки просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами.

Ухвалою від 22.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження.

07.01.2026 року судове засідання у справі не відбулося, у зв`язку із перебуванням судді на листку непрацездатності.

У матеріалах справи міститься заява представника позивачки ОСОБА_3 про здійснення розгляду справи без участі позивачки та її представника, підтримання позовних вимог. На примирення позивачка не згодна.

07.01.2026 від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про здійснення розгляду справи без його участі та з проханням надати термін на примирення терміном шість місяців.

20.01.2026 від представника позивачки ОСОБА_3 надійшло заперечення на клопотання відповідача про надання терміну на примирення мотивоване тим, що позивачка вважає задоволення такого клопотання недоцільним, та таким, що суперечить вимогам ст. 24, 56 СК України, адже відповідач має на меті затягування процесу розгляду справи, а не збереження сім`ї. Позивачка стверджує, що нею неодноразово надавались можливості відповідачу щодо збереження їх шлюбу. 10.10.2025 позивачем через адвоката вшосте подано позовну заяву до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. З того моменту минуло більше як три місяці, однак відповідач жодним чином не вжив заходів щодо збереження сім`ї, а навпаки відповідач словесно ображає та принижує позивачку. Вихованням, утриманням дітей не займається. Станом на сьогодні позивачка ОСОБА_1 перебуває у стосунках з іншим чоловіком, її позиція щодо розірвання шлюбу з відповідачем без надання строку на примирення є остаточною, усвідомленою.

Позивачка стверджує, що сімейне життя у неї з відповідачем не склалося через шкідливі звички відповідача. Протягом багатьох років сімейного життя відповідач зловживав алкоголем, проявляв агресію до неї. Зокрема, у 2011 році відповідач двічі був притягнутий до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Також, згідно з постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 24.05.2022 року у справі № 156/322/22 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень 00 коп. Під час розгляду справи було встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 684212 від 14.04.2022 року о 18:30 год відповідач, перебуваючи за місцем свого проживання в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини - позивачки, а саме: висловлювався нецензурною лайкою в адресу потерпілої, чим порушив ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. В даному конкретному випадку, відповідач не навів належне обґрунтування заявленого клопотання щодо надання строку на примирення, а навпаки таким чином порушує право позивачки на розірвання шлюбу. У даній конкретній справі наявні обставини та факти, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позиції моралі та з позиції інтересів позивачки. Враховуючи вищевказане, представник позивачки наполягає на розірванні шлюбу.

Суд, розглянувши заяву відповідача про надання строку для примирення, заперечення сторони позивача, встановив наступне.

Відповідно до вимог ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Тобто надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом враховується те, що позивачка категорично заперечує проти надання строку для примирення, оскільки фактично перебуває у відносинах з іншим чоловіком, а тому вона не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Також суд враховує той факт, що відповідач був притягнений до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства психологічного характеру стосовно позивачки, а на підтвердження своїх намірів на примирення суду не надав будь-яких доказів.

Також слід зазначити, що надання подружжю строку на примирення у даному випадку, з урахуванням тривалості перебування справи в провадженні суду, відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що відповідачем вживаються будь-які заходи для примирення з позивачкою, є недоцільним та суперечитиме моральним засадам та інтересам позивачки.

Враховуючи вищенаведене клопотання відповідача про надання строку для примирення не є обгрунтованим належними та допустимими доказами, а отже не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 111 СК України, ст. 260-261, 279 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя І. Є. Малюшевська