Справа № 462/475/26
УХВАЛА

23 січня 2026 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б.М., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Львівського міскього нотаріального округу Львівської області Юзва Ярина Ярославівна, ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, -

встановив:

Представник ОСОБА_1 адвокат Максименко О.Г. звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , були подружжям.

Вивчивши зміст заяви та оглянувши долучені до неї матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно частини першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Заявник ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою у порядку окремого провадження про встановлення юридичного факту, просить суд встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, що вони були подружжям.

В обґрунтування заяви представник заявника адвокат Максименко О.Г. покликається на те, що після смерті дружини ОСОБА_3 відкрилась спадщина, та заявник ОСОБА_1 разом із сином, як спадкоємці першої черги звернулись до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області про видачу свідоцтва про право на спадщину, в чому нотаріусом було відмовлено у зв`язку із тим, що в актовому записі про шлюб № 4, складеному 13.03.1966 Дегівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області, дата народження ОСОБА_1 зазначена « ІНФОРМАЦІЯ_3 », натомість у документі, що посвідчує його особу дата його народження вказана « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а також у згаданому актовому записі помилково вказано по батькові ОСОБА_3 як « ОСОБА_4 », в той час як у свідоцтві про смерть зазначено « ОСОБА_5 ».

Вивчивши зміст заяви та ознайомившись і долученими до неї матеріалами, вирішуючи питання відкриття провадження у справі, суд приходить до такого висновку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться також у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Аналогічного змісту висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2898/16 (провадження № 14-573цс19), від 04 жовтня 2024 року у справі № 752/5665/23 (провадження № 61-13064св23).

У даному випадку заявник посилається на допущення описок в актовому записі про шлюб при його реєстрації у Державному реєстрі актів цивільного стану про громадян щодо актового запису про шлюб, а саме в частині зазначення дати його народження, та по батькові його дружини, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, порядок внесення змін в записи актів цивільного стану передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року №2398-VI та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793 (далі - Правила).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

За змістом п. 1.7 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

У відповідності до п. 2.5. Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається: особою, щодо якої складено актовий запис; одним із батьків неповнолітнього (малолітнього); піклувальником неповнолітнього та опікуном малолітнього; опікуном недієздатної особи; спадкоємцем померлого; представником органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Згідно із п. 1.5. Правил заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами, шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян при пред`явленні паспорта громадянина України.

Відповідно до п. 2.6 Правил, разом із заявою про внесення змін до актового запису заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні, інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Відповідно до пункту 2.15.9 Правил, висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану складається, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручування, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).

Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

Наведена позиція викладені у постанові Верховного Суду від 13.12.2023 у справі № 290/1005/22 (провадження № 61-2772св23).

При цьому, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому вважається актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень і може бути оскаржений в судовому порядку.

Аналогічний висновок викладено у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року №12 «Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв`язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану», згідно з яким з урахуванням того, що орган державної реєстрації актів цивільного стану є державним органом та суб`єктом владних повноважень, уповноваженим здійснювати державну реєстрацію актів цивільного стану, яка має публічно-правову природу, спір щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи слід кваліфікувати як публічно-правовий спір, що належать до адміністративної юрисдикції.

Так, за змістом п. 1.15 Правил відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

При цьому, підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що також підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, серед іншого, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду.

Крім того, як встановлено із відомостей автоматизованої системи документообігу Залізничного районного суду м. Львова за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 із вимогами встановлення юридичного факту аналогічного змісту ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29 грудня 2025 року вже було відмовлено у відкритті провадження у справі та заявнику роз`яснено порядок вирішення питання внесення змін до актового запису, зокрема у позасудовому порядку.

Зокрема, заявнику вказано на право звернення до відповідного органу реєстрації актів цивільного стану як суб`єкта владних повноважень, з метою внесення змін до актового запису, а у разі відмови такого суб`єкта - оскаржити відмову в судовому порядку. Водночас, роз`яснено, що справи про оскарження рішень органів реєстрації актів цивільного стану відносяться до компетенції адміністративних судів.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин повторно, заявником надано до заяви серед іншого відповіді Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові від 13.01.2026, Рогатинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківської області від 05.06.2025 та Державного архіву Івано-Франківської області від 02.04.2025, з яких вбачається, що заявник звертався із запитами щодо надання актового запису про своє народження, однак в той же час не міститься жодних доказів на підтвердження звернення до відповідного органу державної реєстрації з приводу вирішення питання саме внесення змін до актового запису цивільного стану про шлюб, оскільки згідно із відповіддю нотаріуса у видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв`язку із розбіжностями дати народження ОСОБА_1 в актовому записі про шлюб № 4, складеному 13.03.1966 Дегівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області із документом, що посвідчує його особу дата його народження вказана « ІНФОРМАЦІЯ_4 », та відповідно по батькові ОСОБА_3 із по батькові, зазначеним у свідоцтві про смерть.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відтак, враховуючи наведене, у зв`язку із тим, що у даному випадку, як вбачається із обставин, викладених у заяві ОСОБА_1 , законодавством передбачено позасудовий порядок вирішення цього питання і заявник не позбавлений можливості вирішити його шляхом зверненнядо відповідних органів державної реєстрації актів цивільного стану, а разі їх відмови шляхом оскарження такої у судовому порядку в порядку адміністративного судочинства, у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст.186, 293, 315 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Львівського міскього нотаріального округу Львівської області Юзва Ярина Ярославівна, ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал ухвали у справі № 462/475/26

Суддя Б.М.Гедз