Справа № 201/1895/25
Провадження № 2/201/440/2026
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

20 січня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

13.02.2025р. Донецький державний університет внутрішніх справ, через свого представника Штанько А.Б., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 1-2).

В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що 04.11.2022р. Донецький державний університет внутрішніх справ уклав із ОСОБА_1 договір № 04-11/22 про розстрочення платежу витрат на утримання, згідно п.1.1. якого Донецький державний університет внутрішніх справ (ДонДУВС) надає ОСОБА_1 розстрочку на відшкодування витрат, пов`язаних з її утриманням у ДонДУВС строком на 12 календарних місяців з 04.11.2022р. до 03.11.2023р. Відповідно до п.1.2. договору заборгованість ОСОБА_1 , пов`язана з утриманням її у закладі вищої освіти, згідно договору сума витрат на утримання складала 38 503,27 грн., добровільно сплачено 5 503,27 грн. 03.11.2023р. сплинув останній строк належної сплати заборгованості відповідачкою. Згідно укладеного договору, станом на момент звернення до суду, заборгованість відповідачки перед позивачем складає 33 000 грн.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить стягнути з відповідачки на користь позивача ДонДУВС заборгованість за невиконання договору № 04-11/22 від 04.11.2022р. про розстрочення платежу витрат на утримання в розмірі 33 000 грн. та судові витрати зі сплати судового збору.

Заяви учасників процесу по суті справи.

13.02.2025р. представником Донецького державного університету внутрішніх справ Штанько А.Б. уточнено позовні вимоги та зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 за витратами пов`язаними з утриманням у закладі вищої освіти, перед Донецьким державним університетом внутрішніх справ станом на 25.09.2024р. складає 22 000 грн.

Відповідачка правом надання відзиву відповідно до ст. 178 ЦПК України не скористалася.

Рух справи.

Ухвалою судді Наумової О.С. від 17.02.2025р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 16).

Представник позивача Штанько А.Б. в позовній заяві зазначила, що позивач не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі, просила розгляд справи проводити без участі представника позивача (а.с. зворот 2).

Відповідачка ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 18.03.2025р., 01.05.2025р., 12.06.2025р., 16.09.2025р., 23.10.2025р. та 20.01.2026р. не з`явилася про дати та час слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судової влади» та направленням судової кореспонденції за адресою зареєстрованого місця проживання як внутрішньо переміщена особа, конверт, яким направлялась поштова кореспонденція повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відправлення поштової кореспонденції за останньою відомою адресою зареєстрованого місця проживання відповідачки (м. Маріуполь Донецької області а.с. 14) є неможливим у зв`язку з тим, що м. Маріуполь Донецької області наразі є тимчасово окупованою територією України.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, вся територія Маріупольського району з 05.03.2022р. перебуває у тимчасовій окупації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Отже, належним чином повідомлена про розгляд справи судом, відповідачка в судові засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідачка, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 04.11.2022р. Донецький державний університет внутрішніх справ та ОСОБА_1 уклали договір № 04-11/22 про розстрочення платежу витрат на утримання (а.с. 8).

Відповідно до п.1.1. вищезазначеного договору позивач ДонДУВС надає ОСОБА_1 розстрочку на відшкодування витрат, пов`язаних з її утриманням у ДонДУВС, строком на 12 календарних місяців з 04.11.2022р. до 03.11.2023р.

Крім того, п.1.2. зазначеного договору визначено, що сума витрат на утримання складає 38 503,27 грн. Добровільно сплачено 5 503,27 грн. Заборгованість боржника, пов`язана з утриманням у закладі вищої освіти, на дату підписання цього договору, складає 33 000 грн.

Згідно п.1.3. вищевказаного договору заборгованість боржник погашає до 30 числа кожного місяця за встановленим у цьому договорі графіком.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Згідно довідки Донецького державного університету внутрішніх справ заборгованість ОСОБА_1 за витратами пов`язаними з утриманням у закладі вищої освіти, перед Донецьким державним університетом внутрішніх справ станом на 25.09.2024р. складає 22 000 грн. (а.с. 5,22).

2. Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15.

Вимогами ч.2 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст.626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Крім того, статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст.598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.903 ЦК України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, в строки, та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Під час судового розгляду судом встановлено, що відповідачка всупереч умов підписаного нею договору № 04-11/22 про розстрочення платежу витрат на утримання від 04.11.2022р., не здійснила своєчасну сплату розстрочених сум, тобто, свої зобов`язання за договором не виконала у повному обсязі, а тому сума витрат пов`язаних з утриманням у ДонДУВС не погашена.

Відповідачка, всупереч положенням ст.81 ЦПК України, не надала суду жодних доказів відшкодування вказаної шкоди чи заперечень з приводу заявленої до стягнення суми заборгованості.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Донецького державного університету внутрішніх справ.

Розподіл судових витрат.

Щодо судового збору.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову із відповідачки підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн. (а.с. 11).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 280-283, 353 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Донецького державного університету внутрішніх справ () заборгованість за невиконання договору № 04-11/22 від 04.11.2022р. про розстрочення платежу витрат на утримання в розмірі 22 000 (двадцять дві тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Донецького державного університету внутрішніх справ () витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складений 22 січня 2026 року.

Суддя Наумова О.С.