Справа № 138/3845/25
Провадження №:2/138/630/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Київська Т.Б., розглянувши матеріали цивільного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

31.12.2025 до Могилів-Подільського міськрайонного суду надійшов вказаний вище позов.

Головуюча суддя Київська Т.Б. у період з 05.01.2026 по 09.01.2026, включно, перебувала на лікарняному.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.01.2026 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів для усунення недоліків.

19.01.2026 до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків до якої долучено детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Дослідивши зміст заяви та матеріали позову, суд дійшов такого висновку.

Так, підставою для залишення позову без руху стало те, зокрема, що в системі автоматизованого документообігу суду «Д-3» відсутні відомості про зарахування коштів до спеціального фонду державного бюджету відповідно до наявної в матеріалах позову квитанції №СЦ00045583 від 10.10.2025, що підтверджується довідкою секретаря суду Гедрович Г.М. від 31.12.2025.

На виконання вимог ухвали представник позивача надав розрахунок заборгованості по кредитному договору. Щодо судового збору, то жодних обставин не зазначив та доказів зарахування коштів судового збору до спеціального фонду державного бюджету України не надав.

Разом з тим, судом встановлено, що у жовтні 2025 позивач вже подавав даний позов до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області та 14.10.2025 був заведений єдиний унікальний номер №138/3005/25, однак 16.10.2025 вказаний позов був залишений без руху (https://reyestr.court.gov.ua/Review/131033818) та 03.11.2025 постановлено вважати позов неподаним та повернуто його позивачу (https://reyestr.court.gov.ua/Review/131455981).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно ч.9 ст.185 ЦПК України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

Як вже було зазначено в ухвалі суду від 12.01.2026 в системі автоматизованого документообігу суду «Д-3» відсутні відомості про зарахування коштів до спеціального фонду державного бюджету відповідно до наявної в матеріалах позову квитанції №СЦ00045583 від 10.10.2025.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Тобто, законодавець надав особі право, яка звертається до суду із заявою, у тому числі позовною, за її клопотанням повернути сплачений нею судовий збір у випадку повернення заяви.

При цьому, питання щодо повернення судового збору в межах справи №138/3005/25 не вирішувалось.

Вирішуючи питання, щодо можливості відкриття провадження у даному випадку, суд зважає на те, що законом не передбачено можливість перерахування сплаченого судового збору в межах однієї справи на іншу, при умові, що попередня була повернута. Натомість, законодавцем визначено спеціальний порядок повернення сплаченого судового збору у тій самій справі в якій він був зарахований, шляхом подання заявником відповідного клопотання та постановлення судом ухвали про повернення судового збору. Встановлюючи такий порядок, законом чітко визначено, що судовий збір має бути зарахований в межах конкретної справи і якщо відомості про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету відсутні це є безумовною підставою для залишення позову без руху та відповідно у разі не усунення такого недоліку це також є підставою для повернення такого позову.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги ухвали про залишення позову без руху від 12.01.2026 позивачем у строк, встановлений даною ухвалою суду, в частині надання доказів сплати судового збору, не виконані, це, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, є підставою вважати позовну заяву неподаною та повернути її разом з доданими до неї документами позивачу.

При цьому суд роз`яснює, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

Керуючись ст.14, 185, 258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.Б.Київська