Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1728/25
Провадження № 2/542/98/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2026 року селище Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Шарової-Айдаєвої О.О.,
секретаря судового засідання - Карась В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Після отримання відповіді від Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської областіна запит суду про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (а.с. 71), суд своєю ухвалою 07 жовтня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 72).
Своєю ухвалою від 12 листопада 2025 року суд витребував у АТ КБ «Приватбанк» інформацію про те, чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ) платіжну карту № НОМЕР_2 ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ), за 05 травня 2024 року; інформацію про номер телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_2 за 05 травня 2024 року (а.с. 83-84).
Витребувана судом інформація надійшла до суду 10 грудня 2025 року (а.с. 96-97).
Ухвалою суду від 19 січня 2026 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи.
Аргументи учасників справи
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 05 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» (надалі також - ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси») та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 2023862, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 5000 грн на 360 днів, до 30 квітня 2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом та інших платежів на умовах, передбачених договором.
Договір про споживчий кредит укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію», а кредитні кошти були надані шляхом безготівкового переказу на її картковий рахунок.
Позивачем зазначено, що факт перерахування коштів підтверджується довідкою № 7/6812 від 20.12.2024, відповідно до якої ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» перерахувало на картку НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 5000 грн 00 коп.
У подальшому, 04 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір факторингу № 04092024, умовами якого визначено, що право вимоги за кредитним договором № 2023862 від 05 травня 2024 року, укладеним між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП».
Отже, до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 2023862 від 05 травня 2024 року.
На даний час, відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредитної заборгованості, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати.
Згідно з інформацією, наданою Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 71).
Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 07 жовтня 2025 року разом із судовою повісткою направлялися на зареєстровану адресу відповідача, однак повернулись до суду з відміткою поштового відділення - «адресат відсутній» (а.с. 74-77).

Відповідно до змісту пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 07 жовтня 2025 року, вважається такою, що вручена відповідачу.

В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 07 жовтня 2025 року, суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відзиву на позов від відповідача до суду не надходило.

Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів.

Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 102), у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи здійснювати за відсутності його представника (а.с. 7).

Також, у клопотанні, поданому до суду 01 грудня 2025 року, представник позивача просив справу розглядати без його участі, позов підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 91).

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надавала.

Судова повістка про проведення судового засідання, призначеного на 19 січня 2026 року, направлялась на зареєстровану адресу відповідача, однак повернулись до суду з відміткою поштового відділення - «адресат відсутній» від 19.12.2025 (а.с. 99-101).

З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу, отже суд доходить висновку про те, що відповідач є такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання.

Оскільки, судова повістка є такою, що врученою відповідачу та враховуючи неподання нею відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 05 травня 2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 , відповідно до заяви на отримання кредиту № 2023862 від 05 травня 2024 року (а.с. 16-зі звороту), поданої в електронному вигляді, був укладений договір про споживчий кредит № 2023862 від 05 травня 2024 року (надалі також - договір) (а.с. 10-15).

Відповідно до пункту 1.1. договору Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Згідно з пунктом 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000 грн 00 коп.

Відповідно до умов пункту 1.3. договору, кредит надається загальним строком на 360 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 05.05.2024 (дата надання кредиту). Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів.

Згідно з пунктом 1.4. договору, повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом має здійснюватися Позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеному у додатку №1 до Договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів): 30.04.2025 (дата остаточного погашення заборгованості).

Відповідно до пункту 1.5. договору, загальні витрати Позичальника за кредитом складають 18264.00 грн. Денна процентна ставка складає: 1,01%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 3028.54 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника складає: 23264.00 грн.

Згідно з підпунктами 1.5.2.-1.5.3. пункту 1.5. договору, проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 3.65 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 511.00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів. Нараховані згідно п. 1.5.2. та 1.5.3. Договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування, складатимуть: 18264.00 грн.

Пунктом 1.6. договору визначено, що тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування та сплати комісій та процентів, а також тіла кредиту встановлені п.п.2.2.2, 2.2.3 цього Договору.

За умовами пункту 2.1. договору, кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 .

Відповідно до підпункту 2.2.3. пункту 2.2. договору, проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п. 1.5.3. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом встановленого Графіком платежів першого розрахункового періоду запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну ставку визначену п.1.5.3 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення першого розрахункового періоду, проценти, починаючи з другого розрахункового періоду встановленого Графіком платежів, продовжують нараховуватись за стандартною ставкою, згідно п.1.5.3. Договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом першого розрахункового періоду є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк та нарахованих на одну базу протягом будь-якого іншого періоду кредитування, це означає, що протягом першого розрахункового періоду Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою п.1.5.3. та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.

Пунктом 4.1. договору визначено, що у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору та Графіку платежів, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 700 грн за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені Графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш, ніж 6 днів.

Договір про споживчий кредит № 2023862 від 05 травня 2024 року містить електронний підпис від імені ОСОБА_1 (а.с. 10-15).

Відповідно до Додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 2023862 від 05 травня 2024 року сторони погодили графік платежів за договором (а.с. 15-зі звороту-16).

Також, електронним підписом ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 18-19).

Інформаційною довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 20 грудня 2024 року вих. №7/6812 підтверджено перерахування коштів 05 травня 2024 року в сумі 5000 грн 00 коп. за реквізитами платіжної картки НОМЕР_2 , згідно з договором 2023862 (а.с. 9).

Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення вбачається, що ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» здійснювалось нарахування процентів за кредитним договором № 2023862 від 05 травня 2024 року із 06 травня 2024 року по 04 вересня 2024 року, а також, що ОСОБА_1 частково здійснювала погашення кредиту за тілом та процентами (а.с. 21-22).

Судом встановлено, що 04 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір факторингу № 04092024, відповідно до якого ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» відступило ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» право вимоги до позичальників, в тому числі, за договором про споживчий кредит № 2023862 від 05 травня 2024 року, що був укладений між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 (а.с. 39-43).

04 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» підписано акт прийому-передачі документів за договором факторингу № 04092024 від 04 вересня 2024 року (а.с. 58).

Відповідно до витягу з акту приймання-передачі прав № 1 від 04 вересня 2024 року до договору факторингу № 04092024 від 04 вересня 2024 року до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» перейшло право вимоги за кредитним договором № 2023862 від 05 травня 2024 року, боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості разом 13823 грн 95 коп., що складається із суми заборгованості за тілом кредиту (основна сума боргу) - 4515 грн 00 коп., суми заборгованості за процентами за користування кредитом - 5808 грн 95 коп. та суми заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) та або процентами за порушення грошового зобов`язання - 3500 грн 00 коп. (а.с. 59).

Згідно з реєстром № 1, який є додатком до договору факторингу № 04092024 від 04 вересня 2024 року до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП»перейшло право вимоги за кредитним договором № 2023862 від 05 травня 2024 року, боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості разом 13823 грн 95 коп., що складається із суми заборгованості за тілом кредиту (основна сума боргу) - 4515 грн 00 коп., суми заборгованості за процентами за користування кредитом - 5808 грн 95 коп. та суми заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) та або процентами за порушення грошового зобов`язання - 3500 грн 00 коп. (а.с. 44-56).

Згідно з платіжною інструкцією № 402 від 04 вересня 2024 року ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» здійснило оплату ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» згідно з договором факторингу № 04092024 від 04.09.2024, додатку №1 (реєстр прав вимог) до договору від 04.09.2024 (а.с. 57).

Згідно з інформацією АТ КБ «Приват Банк», наданої на виконання ухвали суду від 12 листопада 2025 року, встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ). Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій, фінансовий номер телефону: НОМЕР_5 (а.с. 96).

Відповідно до виписки по карті № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) на рахунок ОСОБА_1 05.05.2024 надійшли кошти в сумі 5000 грн 00 коп. (а.с. 97).

Проаналізувавши вказані документи, суд встановив, що первинний кредитор свої зобов`язання відповідно до договору про споживчий кредит № 2023862 від 05 травня 2024 року, виконав в повному обсязі.

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином ані перед первинним кредитором, ані перед новим кредитором не виконала, не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами та штрафом у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту.

Позивачем з метою досудового врегулювання спору на адресу за місцем реєстрації відповідача була направлена вимога про погашення заборгованості за договором про споживчий кредит № 2023862 від 05 травня 2024 року за № 12/02-5 від 12 лютого 2025 року. Надано термін для добровільного врегулювання відповідачем зобов`язання (а.с. 27-28).

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору про споживчий кредит № 2023862 від 05 травня 2024 року, за відповідачкою рахується заборгованість у загальномуу розмірі - 13823 грн 95 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 4515 грн 00 коп., заборгованості за несплатою штрафів - 3500 грн 00 коп., заборгованості за нарахованими процентами - 5808 грн 95 коп.

З огляду на викладене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 суму вказаної заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду в цим позовом.

Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі статтею 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Висновки щодо правозастосування

Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 05 травня 2024 року укладений договір про споживчий кредит № 2023862, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 5000 грн 00 коп. строком на 360 днів, із 05 травня 2024 року по 30 квітня 2025 року зі сплатою процентів за користування кредитом.

Як вбачається зі змісту кредитного договору шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідач прийняла пропозицію укласти договір.

Факт перерахування коштів ОСОБА_1 підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 20 грудня 2024 року, з якої вбачається, що перерахування коштів відбулось 05 травня 2024 року в сумі 5000 грн 00 коп. за реквізитами платіжної картки НОМЕР_2 (а.с. 9).

Відомості про отримання відповідачем кредитних коштів також підтверджуються інформацією, наданою АТ КБ «Приватбанк» у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 12 листопада 2025 року (а.с. 96-97).

Отже, суд зазначає, що позивачем належними чином доведений факт отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 5000 грн 00 коп.

Доказів на спростування факту укладення кредитного договору та факту отримання кредитних коштів відповідачем не надано.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконала належним чином умови договору щодо повернення отриманої суми кредиту за договором про споживчий кредит № 2023862 від 05 травня 2024 року у розмірі 4515 грн 00 коп., не сплатила заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 5808 грн 95 коп.

ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» на підставі договору факторингу № 04092024 від 04 вересня 2024 року набуло статус нового кредитора за договором про споживчий кредит № 2023862 від 05 травня 2024 року, отримало право вимоги до ОСОБА_1 відносно заборгованості за вказаним кредитним договором.

Відповідно до реєстру № 1, який є додатком до договору факторингу № 04092024 від 04 вересня 2024 року до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП»перейшло право вимоги за кредитним договором № 2023862 від 05 травня 2024 року, боржник ОСОБА_1 , у загальному розмірі 13823 грн 95 коп. (а.с. 44-56).

Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» сформовано ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості за договором про споживчий кредит № 2023862 від 05 травня 2024 року, за № 12/02-5 від 12 лютого 2025 року та про те, що право вимоги за кредитний договором укладеним із ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП», яке в свою чергу стало новим кредитором та має вимагати від відповідача погашення кредитної заборгованості в сумі 13823 грн 95 коп. (а.с. 27), яка була залишена без виконання.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ані первісному кредитору, ані позивачу, до якого перейшло право вимоги, відповідачем не повернуті, а також, що відповідачем добровільно не сплачені проценти за користування кредитом, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 2023862 від 05 травня 2024 року, що складається іззаборгованості за тілом кредиту - 4515 грн 00 коп., та заборгованості за нарахованими процентами - 5808 грн 95 коп.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за несплату штрафів за порушення грошового зобов`язання у розмірі 3500 грн 00 коп., суд зазначає наступне.

Пунктом 4.2. договору визначено, що у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору та Графіку платежів, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 700 грн за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені Графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш, ніж 6 днів.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Суд зазначає, що відповідні положення процитованої норми стосуються звільнення від обов`язків сплачувати на користь кредитодавця неустойку, штраф, пеню та інших платежів за прострочення виконання договору у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

З огляду на викладене, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, позовна вимога про стягнення штрафів у сумі 3500 грн 00 коп., задоволенню не підлягає, оскільки вони нараховані у період дії воєнного стану.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач заперечень щодо правильності наданого позивачем розрахунку сум заборгованості не заявляла, належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має інших розмір, ніж зазначено позивачем, не надавала.

З огляду на викладене, враховуючи наявність у ОСОБА_1 непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача, а саме: стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 2023862 від 05 травня 2024 року, у загальному розмірі 10323 грн 95 коп., що складається іззаборгованості за тілом кредиту в розмірі 4515 грн 00 коп., та заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 5808 грн 95 коп., оскільки зазначені суми підтверджені наданим позивачем розрахунком й відповідачем не спростовані.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. (а.с. 8).

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 74,68 % з розрахунку: 10323 грн 95 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 13823 грн 95 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 74,68% (відсоток задоволених позовних вимог).

Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1809 грн 05 коп. із розрахунку: 2422 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) х 74,68 % (відсоток задоволених позовних вимог).

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7000 грн 00 коп.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ № 002494 від 14 квітня 2021 року адвоката Боденко Алевтини Анатоліївни (а.с. 60), договір про надання правової допомоги № 1 від 11 листопада 2024 року (а.с. 61-62), акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 1 від 11 листопада 2024 року (а.с. 63), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Боденко А.А., на виконання умов договору про надання правової допомоги № 1 від 11 листопада 2024 року від 04 грудня 2024 року, зокрема: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , вартість наданих послуг - 7000 грн 00 коп., витрачений час - 4 год (а.с. 64),копію ордеру на надання правової допомоги адвокатом Боденко Алевтиною Анатоліївною серії АХ № 1292543 (а.с. 65).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Так, у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням вищенаведеного, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку про те, що обсяг наданої позивачу правничої допомоги, є неспівмірним з вартістю послуг, оплачених позивачем.

Надана представником позивача правнича допомога оцінена на 7000 грн, що не відповідає рівню складності даної справи та критерію розумності.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне зменшити розмір правової допомоги до 4000 грн.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 2987 грн 20 коп., з розрахунку: 4000 грн (сума зменшеної правової допомоги) х 74,68 % (відсоток задоволений позовних вимог).

На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 280-281 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (, вул. М. Грушевського, 10, м. Київ) суму заборгованості за договором про споживчий кредит № 2023862 від 05 травня 2024 року, у загальному розмірі 10323 грн 95 коп.(десять тисяч триста двадцять три гривні дев`яносто п`ять копійок), що складається іззаборгованості за тілом кредиту в розмірі 4515 грн 00 коп. (чотири тисячі п`ятсот п`ятнадцять гривень) та заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 5808 грн 95 коп. (п`ять тисяч вісімсот вісім гривень дев`яносто п`ять копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (, вул. М. Грушевського, 10, м. Київ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1809 грн 05 коп. (одна тисяча вісімсот дев`ять гривень п`ять копійок) та витрати на правничу допомогу в розмірі 2987 грн 20 коп. (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», , вул. М. Грушевського, 10, м. Київ, 01001;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва