20.01.2026 Єдиний унікальний номер 205/748/26
Провадження № 2-з/205/97/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Дорошенко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Гузь Є.В.,

розглянувши заяву адвоката Бебешка Андрія Станіславовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

До Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява адвоката Бебешка А.С. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Разом з позовною заявою представником позивача до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій представник просить застосувати захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що належить відповідачу, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною її відчуження та ведення будь-яких реєстраційних дій щодо зазначеного об`єкта нерухомого майна. В обґрунтування заяви зазначено, що предметом позову, з яким ОСОБА_1 звернувся до суду, є стягнення боргу за договором позики, а саме: отриманих відповідачем в борг від позивача коштів в розмірі 452500,00 грн, 3% річних, у зв`язку із простроченням строку повернення боргу 7363,97 грн та інфляційного нарахування за період прострочення 6 352,60 грн, а всього 466216,57 грн. Відповідач зобов`язання з повернення позики у встановлений строк не виконав, заборгованість не погашена до цього часу. Позивачу стало відомо, що відповідачу належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Наведене підтверджується Інформацією сформованою за допомогою додатку "Реєстр нерухомості" № 496 від 01.01.2026 року. Позивач вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, що належить відповідачу, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною її відчуження та проведення будь- яких реєстраційних дій щодо зазначеного об`єкта нерухомого майна, оскільки в даній цивільній справі позивачем просить стягнути заборгованість в сумі 466216,57 грн, за таких обставин існує реальна загроза відчуження відповідачем належного йому нерухомого майна, що унеможливить або істотно ускладнить виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.01.2026 року заяву про забезпечення позову було розподілено головуючому судді Дорошенко Г.В. та передано судді канцелярією суду 19.01.2026 року.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

З огляду на зазначене розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є стягнення суми боргу за договором позики від у розмірі 452500 грн, 3% річних на суму простроченої суми боргу на підставі ст.625 ЦК України у розмірі 7363,97 грн та інфляційного нарахування за період прострочення з 26.06.2025 року по 12.01.2026 року в розмірі 6352,60 грн.

Відповідно до положень п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17).

Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд виходить із наявності спірних обставин, з якими пов`язується застосування відповідних заходів забезпечення позову та зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позову, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову предмету позову.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 643/12369/19, арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову. Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Належність відповідачу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право: 21778648, підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.01.2026 року, номер витягу 496.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним, тому суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відчуження та проведення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Ураховуючи положення ст. 154 ЦПК України, судом не встановлено підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката Бебешка Андрія Станіславовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову адвоката Бебешка Андрія Станіславовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову у виді заборони відчуження та проведення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити відділу реєстрації майнових прав Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради за адресою: м.Дніпро, вул. Старокозацька, б.58, кабінет 213, ел. адреса: - для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Дорошенко