справа № 631/1242/24
провадження № 2-во/631/7/26
У Х В А Л А

п р о в н е с е н н я в и п р а в л е н ь у с у д о в е р і ш е н н я

22 січня 2026 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі головуючого судді Мащенко Світлани Василівни, розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду заяву ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» про виправлення описки в судовому наказі, виданому Нововодолазьким районним судом Харківської області у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/1242/25 (провадження № 2-н/631/416/24) за заявою ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» до ОСОБА_1 «Про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг»,

в с т а н о в и в:

05 серпня 2024 року Нововодолазьким районним судом Харківської області у складі головуючого судді Мащенко С. В. видано судовий наказ у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/1242/25 (провадження № 2-н/631/416/24) за заявою ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» до ОСОБА_1 «Про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг», яким з ОСОБА_1 (місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ), стягнуто на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ», суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, а саме: комунальних послуг у виді постачання електричної енергії, - за період з 29 лютого 2024 року по 30 червня 2024 року в розмірі 2713,00 гривень та суму судових витрат, що сплачена заявником, в розмірі 302,80 гривень (а. с. 17 20).

24 вересня 2025 року ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» в електронній формі за допомогою та з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи звернулось до суду із заявою про виправлення допущеної у цьому судовому наказі описки, яка полягає в невірному зазначенні в резолютивній частині судового наказу району реєстрації боржника, а саме: замість правильного «Харківський район», суд вказав невірне «Красноградський район» (а. с. 29 - 30).

Зазначена заява зареєстрована за вхідним № 5792/25-вх із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/1242/25 (провадження № 2-во/631/38/25) та відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передана головуючому лише 06.10.2025 року у зв`язку із її перебуванням у період з 22 вересня 2025 року по 03 жовтня 2025 року включно у щорічній відпустці відповідно до наказу № 02-06/63 від 15.09.2025 року (а. с. 29, 39).

Отже, справа з єдиним унікальним № 631/1242/25 (провадження № 2-во/631/38/25) в порушення правила, обумовленого підпунктом 2.4.1. пункту 2.4. Положення про автоматизовану систему документообігу суду (із змінами, внесеними згідно із рішенням Ради суддів України від 26.03.2025 № 15, погодженими наказом ДСА України від 31.03.2025 №119) зареєстрована у період відпустки судді та передана їй для подальшого розгляду лише 06 жовтня 2025 року.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду переданої справи, слід зауважити таке.

Статтею 8 Конституції України, прийнятою 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР), обумовлено, що вона має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Крім того, згідно зі змістом частини 2 статті 19 Основного Закону нашої Держави органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, державні органи наділені лише тими повноваженнями і компетенцією, які визначені законом і не можуть на свій розсуд привласнювати повноваження інших державних органів.

Нормою права, викладеною у статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обумовлює, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також, в силу приписів статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі та ратифікованої Україною 17.07.1997 року відповідним Законом № 475/97-ВР, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Конституція України у частині 1 своєї статті 19 констатує, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Натомість авторитет суду та судових рішень у суспільній свідомості пов`язується з авторитетом судді, оцінкою його поведінки як у сфері судочинства, так і поза межами його професійної (службової) діяльності.

У всіх випадках судді зобов`язані діяти таким чином, щоб слугувати прикладом доброчесності для своїх колег та учасників судових проваджень, громадськості, тому несуть повну відповідальність за вирішення питань, що виникають в процесі виконання ними функції зі здійснення правосуддя.

Окрім того, Пленум Верховного суду України у пункті 5 своєї Постанови № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» роз`яснив, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. При цьому:

а) стосовно суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді: з`ясовується, чи виявляв він упередженість або безсторонність у даній справі;

б) стосовно об`єктивного критерію чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Професійна діяльність суддів, пов`язана з відправленням правосуддя, зобов`язує суддів демонструвати і пропагувати високі стандарти поведінки, що означає добровільні обмеження, пов`язані з дотриманням етичних норм як у поведінці під час здійснення правосуддя, так і поза залою судового засідання.

Також стаття 6 Кодексу суддівської етики, затвердженого 18.09.2024 року XХ черговим з`їздом суддів України, наголошує, що суддя повинен здійснювати правосуддя незалежно, виходячи виключно з обставин, установлених під час розгляду справи, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись верховенством права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, незважаючи на будь-які зовнішні втручання, впливи, стимули, загрози або публічну критику.

Крім того, у відповідності до правила, закріпленого у статті 10 цього ж кодексу суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено та утримуватися від поведінки, будь-яких дій або висловлювань, що можуть призвести до виникнення сумнівів у рівності суддів та присяжних під час здійснення правосуддя.

Одночасно із цим, загальними правилами, які відображені у Бангалорських принципах поведінки судді, прийнятих 19.05.2006 року та схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 року, об`єктивність судді є обов`язковою умовою належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки в змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Правове регулювання правил розподілу справ визначено, зокрема: Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України № 814 від 20.08.2019 року (у редакції Наказу Державної судової адміністрації України № 485 від 17.10.2023 року), Положенням про автоматизовану систему документообігу суду (із змінами, внесеними згідно із рішенням Ради суддів України від 26.03.2025 № 15, погодженими наказом ДСА України від 31.03.2025 №119) та процесуальними законами (кодексами) тощо.

Також правове регулювання вирішення актуальних та нагальних питань здійснюється на рівні відповідних рекомендацій рішеннями Ради суддів України, що є вищим органом суддівського самоврядування, діє як виконавчий орган з`їзду суддів України й повноваження якої чітко визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та положенням про неї, затвердженим з`їздом суддів України.

Отже, за правилом пункту 17 розділу ІІ та пунктів 1 і 2 розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України реєстрація та облік судових справ (матеріалів кримінального провадження) у суді здійснюються автоматизованою системою документообігу суду в обліково-статистичних (інформаційних) картках, з використанням відповідних індексів. Визначення судді для розгляду конкретної справи здійснюється відповідно до Положення про АСДС. Після завершення автоматизованого розподілу судові справи передаються судді (судді-доповідачу) для розгляду під підпис у загальному реєстрі судових справ або окремо складених реєстрах судових справ на кожного суддю (суддю-доповідача) у порядку визначеному в суді.

Преамбула розділу І «Загальні положення» Положення про автоматизовану систему документообігу суду обумовлює, що воно розроблено відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Господарського процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, Кримінального процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу України з процедур банкрутства та інших нормативно-правових актів.

З огляду на вимоги підпункту 1.4.8. пункту 1.4 «Особливості функціонування автоматизованої системи в судах» розділу І «Загальні положення» Положення про автоматизовану систему документообігу суду Збори суддів відповідного суду мають визначені цим Положенням повноваження щодо розгляду питань стосовно порядку функціонування автоматизованої системи. За результатами розгляду питань, зазначених в абзаці першому цього підпункту, рішенням зборів суддів затверджуються Засади використання автоматизованої системи документообігу суду і вносяться до автоматизованої системи не пізніше робочого дня, що настає після проведення цих зборів. У разі внесення змін до Засад використання автоматизованої системи документообігу суду збори суддів відповідного суду новим рішенням затверджують відповідні зміни до Засад використання автоматизованої системи документообігу суду. Засади використання автоматизованої системи документообігу суду (зі змінами та доповненнями) вносяться до автоматизованої системи та оприлюднюються на вебпорталі судової влади України не пізніше робочого дня, що настає після проведення цих зборів.

Натомість, Збори суддів Нововодолазького районного суду Харківської області особливості Засад використання автоматизованої системи документообігу суду не затверджували, тому слід користуватися редакцію вказаного положення.

Як чітко обумовлено приписами його підпункту 2.3.1. пункту 2.3. «Розподіл судових справ між суддями» розділу ІІ «Порядок функціонування автоматизованої системи» розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Одночасно із цим за імперативною забороною, викладеною у підпункті 2.3.3. наведеного вище пункту, зафіксований факт не розподілу щодо конкретного судді судових справ, що надійшли у період відпустки судді.

Відтак, у період відпустки судді жодна справа, ані у автоматичному, ані у порядку передачі раніше визначеному складу суду не розподіляється.

Зважаючи на це, ця судова справа підлягала автоматизованому розподілу за правилами, визначеними Засадами використання автоматизованої системи документообігу суду.

Отже наявний факт порушення порядку визначення судді для розгляду справи з єдиним унікальним № 631/1242/25 (провадження № 2-во/631/38/25), про що виконувача обов`язків керівника апарату суду Плоткіна О. О. та голову Нововодолазького районного суду Харківської області Пархоменко І. В. повідомлено головуючим суддею Мащенко С. В. у процесуальний спосіб, однак справа перерозподілена не була.

З огляду на таке, з метою недопущення судового провадження у безладний рух, слід вирішити питання по суті.

Відтак, беручи до уваги приписи частини 2 статті 269 Цивільного процесуального кодексу України щодо вирішення питання про внесення виправлень у судове рішення без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе та необхідне розв`язати питання в порядку письмового провадження без повідомлення заявника та боржника за наявними у справі матеріалами.

Повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи щодо допущеної описки, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими судом, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що описку слід виправити, виходячи з такого.

Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного та повноважного суду.

Згідно з частиною 2 статті 258 Цивільного процесуального кодексу України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно до частини 1 статті 269 цього ж кодексу, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Верховний Суд у постанові, прийнятій 14.01.2019 року в межах справи з єдиним унікальним № 369/8367/16-ц (провадження № 61-10808св18), вказав, що описки це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Так, з резолютивної частини судового наказу, який видано 05.08.2024 року Нововодолазьким районним судом Харківської області у складі головуючого судді Мащенко С. В. у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/1242/25 (провадження № 2-н/631/416/24) за заявою ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» до ОСОБА_1 «Про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг», вбачається, що район місця проживання (перебування) боржника зазначений як « ОСОБА_2 » (а. с. 19).

Про те, що місце проживання та реєстрації боржника розташоване у Красноградському районі, зазначено й заявником ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» у його заяві про видачу судового наказу.

Положення частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України мовлять про те, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, у відповідності до припису частини 7 статті 165 наведеного вище кодексу суд звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру та отримав відповідь № 714364 від 31.07.2024 року, з якої вбачається, що місцем реєстрації боржника ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 .

Зважаючи на це, фактично суд розглянув справу за заявою стягувача, зазначивши у резолютивній частині судового наказу надані ним відомості, що свідчить про відсутність допущення описки Нововодолазьким районним судом Харківської області під час видання наказу у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/1242/25 (провадження № 2-н/631/416/24) за заявою ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» до ОСОБА_1 «Про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг».

Проте, як вже зазначено вище, у липні 2020 року відбулась змінена адміністративно-територіального устрою нашої Держави, в ході якої Нововодолазький район Харківської області був ліквідований та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади.

Отже, якщо населений пункт до зміни входів у склад Старовірівської сільської територіальної громади, то він увійшов до Берестинського району Харківської області, інші населені пункти Нововодолазького району Харківської області увійшли до складу Харківського району Харківської області.

Оскільки село Ватутіне Нововодолазького району Харківської області до зміни територіального устрою не відносилось до Старовірівської сільської територіальної громади, то на цей час воно входить у склад Харківського району Харківської області.

Відтак, з метою уникнення надмірного формалізму, з`ясувавши, що дійсно у резолютивний частині наказу, виданого 05.08.2024 року в межах справи з єдиним унікальним № 631/1242/25 (провадження № 2-н/631/416/24) за заявою ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» до ОСОБА_1 «Про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг» невірно вказано район місця проживання боржника, суд вважає за можливе та необхідне виправити описку у процесуальний спосіб, зазначивши замість невірного «Красноградського» району вірне «Харківського».

На підставі викладеного, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», статтями 18, 76 80, 89, 128 131, 211, 214, 223, пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтями 259 260, частиною 2 статті 261, частинами 5 та 11 статті 272, частиною 2 статті 352, пунктом 25 частини 1 статті 353, пунктом 2 частини 2 статті 354, статтею 269 та пунктом 9 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),

у х в а л и в:

Виправити описку, допущену в резолютивній частині судового наказу, виданого Нововодолазьким районним судом Харківської області 05 серпня 2024 року у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/1242/25 (провадження № 2-н/631/416/24) за заявою ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» до ОСОБА_1 «Про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг» в частині зазначення району місця проживання (перебування) боржника.

Вважати вірним зазначення в резолютивній частині судового наказу, виданого Нововодолазьким районним судом Харківської області 05 серпня 2024 року у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/1242/25 (провадження № 2-н/631/416/24) за заявою ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» до ОСОБА_1 «Про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг» район місця проживання ОСОБА_1 як «Харківського» замість помилково вказаного « ОСОБА_2 ».

Копію ухвали надіслати ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» та ОСОБА_1 протягом двох днів з дня її складення в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з цього дня.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено, складено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко