КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Кафідова О.В.
№ 22-з/824/83/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

додаткова

м. Київ Справа № 755/589/24

20 січня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в письмовому провадженні заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мохонько Олексія Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат у цивільній справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року та на додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року, ухвалені під головуванням судді Савлук Т. В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні,-

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просила припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено та повернуто грошові кошти, внесені на депозитний рахунок суду, в сумі 1 581 200,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Незвіського Д.Я. залишено без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 серпня 2025 року постанову Київського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року апеляційні скаргипредставника ОСОБА_2 - адвоката Незвіського Д.Я. залишено без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року та додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року залишено без змін.

16 грудня 2025 року до Київського апеляційного суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мохонько О.А. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування заявлених вимог представник відповідача зазначав, що правова (правнича) допомога надавалась відповідачу у справі № 755/589/24 адвокатом Мохонько О.А. За умовами положення 4.3. Договору № б/н від «20» жовтня 2025 року, сторони узгодили фіксований розмір гонорару за надання відповідачу правничої допомоги, що становить 10 000 (десять тисяч гривень) 00 копійок.

22 жовтня 2025 року ОСОБА_1 здійснено оплату за надання правничої допомоги в повному обсязі, в розмірі 10 000 гривень. 12 грудня 2025 року між відповідачем та адвокатом Мохонько О.А. складено акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги за договором № б/н про надання правової (правничої) допомоги від «20» жовтня 2025 року, яким підтверджено факт надання адвокатом та прийняття відповідачем наданої правової (правничої) допомоги, а також до вказано акту включено звіт про надану правову (правничу) допомогу, який містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та час, витрачений на надання правової (правничої) допомоги відповідачу.

З огляду на вище викладене просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що вказана заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Питання щодо розподілу судових витрат за наданння правової допомоги в суді апеляційної інстанції апеляційним судом не вирішувалось.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договіру про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача долучив договір № б/н про надання правової (правничої) допомоги від 20 жовтня 2025 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Відповідно до розділу 3 зазначеного договору сторони погодили, що отримання винагороди адвокатом за надання правової/правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар - винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової/правничої допомоги на умовах і в порядку, що визначені цим Договором.

4.2. За надання правової (правничої) допомоги, клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі.

4.3. Сторони дійшли згоди, що за завдання, визначеної у п. 1.3. цього Договору, клієнт сплачує на користь адвоката гонорар у фіксованому розмірі в сумі 10 000 (десять тисяч гривень) 00 копійок.

4.4. Факт належного та повного виконання зобов`язань адвокатом з надання правової/правничої допомоги або певної її частини за цим договором, а також факт прийняття клієнтом наданої правової/правничої допомоги, підтверджується актом приймання - передачі наданої правової/правничої допомоги, що підписаний сторонами.

4.5. Клієнт зобов?язується здійснити оплату гонорару на користь адвоката в розмірі, визначеному п. 4.3. цього договору, не пізніше 24.10 2025 року;

4.6. Клієнт має право здійснювати оплату гонорару частинами на користь адвоката,

4.7. Гонорар сплачується у безготівковому порядку на банківський рахунок адвоката, зазначений в розділі «7. Підпис та реквізити сторін» даного договору.

12 грудня 2025 року між Мохонько О.А. та ОСОБА_1 було підписано акт приймання- передачі наданої правової (правничої) допомоги за договором № б/н про надання правової (правничої) допомоги від 20 жовтня 2025 року відповідно до якого адвокатом було надано послуги, а саме: підготовка, оформлення та подання до Київського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу та представництво інтересів клієнта в судових засіданнях 20.11.2025,27.11.2025 та 11.12.2025 в Київському апеляційному суді.

Загальна вартість наданої правової допомоги становить 10 000,00 грн.

22.10.2025 ОСОБА_1 сплатив на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. Призначення платежу: «оплата за юридичні послуги за дог. б/н»

Аналізуючи зазначене в сукупності, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням відсутності зі сторони позивача заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мохонько О.А. про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат в сумі 10 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 137,141, 270 ЦПК України,ЗакономУкраїни «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд,-

у х в а л и в:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мохонько Олексія Анатолійовичапро ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судові витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000,00 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: