Провадження №2-н/748/16/26
Єдиний унікальний № 748/132/26
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

20 січня 2026 рокум. Чернігів

Суддя Чернігівського районного суду Чернігівської області Кухта В.О. розглянув заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

19.01.2026 р. ОСОБА_3 звернулася до Чернігівського районного суду Чернігівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, судом було направлено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до відповіді № 2254248 від 20.01.2026 р. з ЄДДР, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, згідно отриманої судом інформації, зареєстроване місце проживання боржника не зареєстроване у межах територіальної юрисдикції Чернігівського районного суду Чернігівської області.

За змістом параграфа 3 глави 2 ЦПК України, територіальна юрисдикція (підсудність) визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч. 1 ст. 29 ЦК України). Кожна особа має право на вільний вибір місця проживання (ч. 1 ст. 33 Конституції України).

Згідно зі ст. 3 Закону України (далі - ЗУ) «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до положень ст. 4 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрації (декларуванню) підлягає як місце проживання, так і місце перебування особи.

Зазначене дає підстави для висновку, що згідно ст. 295 ЦПК України під місцем проживання особи розуміється саме зареєстроване (задеклароване) у встановленому законом порядку місце проживання чи перебування.

Належних доказів щодо іншого зареєстрованого (задекларованого) у встановленому законом порядку місця проживання чи перебування боржника матеріали справи не містять. Разом з тим, заявник у своїй поданій заяві зазначає місце проживання боржника як: АДРЕСА_2 , що також не відноситься до підсудності Чернігівського районного суду Чернігівської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України встановлено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно із відповіді № 2254406 від 20.01.2026 р. з ЄДДР, встановлено, що ОСОБА_1 , 08.04.2005 р., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, у поданій заяві заявником вбачається, що остання зазначила своє місце проживання як: АДРЕСА_4 .

Жодна із вищезазначех адрес, а саме місця реєстрації та місця проживання заявника не відноситься до територіальної підсудності Чернігівського районного суду Чернігівської області.

Згідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо заяву подано із порушенням правил підсудності.

Отже, проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника не відноситься до територіальної підсудності Чернігівського районного суду Чернігівської області, так само як і зареєстроване місце проживання заявника не відноситься до територіальної підсудності зазначеного суду, у зв`язку з чим у видачі судового наказу слід відмовити відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. , 27, 28, 162, 165, 260, 295, 353-355 ЦПК України, ст. 29 ЦК України, ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

У Х В А Л И В :

У видачі судового наказу ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя В.О. Кухта