Провадження № 6/638/127/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Дудка Є.М.,

за участю

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

В провадження Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла зазначена заява. Заява обґрунтована тим, що рішенням суду з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 моральну школу у розмірі 10000 грн, судові витрати та матеріальні збитки 259739,00 грн. З 03.03.2022 ОСОБА_3 покинула своє місце проживання, у зв`язку з інтенсивними ракетними та артилерійськими обстрілами. Виконання рішення ускладнюється, у зв`язку з тим, що вона проживає за межами м. Харкова, має обмежений матеріальний стан. Позивач ОСОБА_2 після залиття квартири одразу зробив ремонт, сам у квартирі не проживає, використовує житло для оренди. Вона розуміє, що повинна виконати рішення суду, але оскільки існують форс- мажорні обставини, вона позбавлена можливості у повній мірі виконати це рішення. У зв`язку з чим відповідачка ОСОБА_1 просить відстрочити виконання судового рішення до 20.10.2026.

02.12.2025 протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду заяву передано судді Семіряд І.В.

Від представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 14.01.2026 надійшли заперечення на заяву про відстрочку виконання рішення, в якій представник вказує, що проти задоволення заяви сторона позивача заперечує. Відстрочення виконання рішення не повинно сприяти ухиленню від виконання судового рішення та впливати на фінансовий стан позивача. Відстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізовано у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наданих сторонами обґрунтованих та досліджених доказів. Разом з тим, саме по собі посилання відповідача на виїзд за кордон та воєнні дії на території України не є підставою для відстрочення виконання рішення суду. Зокрема, відповідачем не надано доказів: скрутного матеріального стану, розміру доходів та/або їх відсутності, постійного проживання за кордоном, впливу військових дій в України на свій матеріальний стан. Довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправданим за конкретних обставин справи. Існування виключних обставин для відстрочення виконання судового рішення із дотриманням інтересів сторін відповідачем не доведені. Всупереч твердженням відповідача про відсутність коштів слід зазначити, що ОСОБА_1 подавалася касаційна скарга по даній справі, за що було сплачено судовий збір в сумі 5194,00 грн. (зазначене підтверджується відомостями системи Електронний суд), який було повернуто відповідачу, у зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження. Зазначене свідчить про наявність у ОСОБА_1 коштів. Однак, не дивлячись на це, відповідачем взагалі, навіть частково, не було погашено заборгованість перед позивачем, що свідчить про недобросовісну поведінку ОСОБА_1 та намір ухилитись від виконання рішення суду. У зв`язку з чим позивач просив відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.12.2024 та постанови Харківського апеляційного суду від 10.09.2025 по справі № 643/8129/24.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, просив відмовити у задоволені заяви про відстрочення виконання рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заяву, просила задовольнити, зазначила, що виконання рішення ускладнюється, у зв`язку з тим, що вона перебуває за межами України, має обмежений матеріальний стан.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.12.2024 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду 10 000 грн, судовий збір, пропорційно до задоволених вимог 79,80 грн, а всього 10079 (десять тисяч сімдесят дев`ять) грн 80 коп. У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків у розмірі 259 739 (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять дев`ять) грн відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 10.09.2025 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.12.2024 в частині відмови у задоволені позову скасовано та ухвалено нове. Стягнуто з ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 259739,00 грн на користь ОСОБА_2 .

На виконання рішення суду видано виконавчі листи.

ЗУ «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» № 4273-IX від 26.02.2025, який набрав чинності 25.04.2025, змінено найменування місцевих загальних судів, зокрема Дзержинський районний суд м. Харкова змінено на Шевченківський районний суд м. Харкова. Зміна найменування місцевого загального суду не призвела до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.431 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як передбачено ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Системне тлумачення ст. 435 ЦПК України та ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку, що у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, з заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення, при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим та на строк не більше один рік.

Виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення або відстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10).

Окрім того, під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ч.2 ст.78 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з вимогами ст. ст. 78, 81, 435 ЦПК України, саме заявник зобов`язаний довести зазначений предмет доказування, тобто виняткові підстави для відстрочки виконання судового рішення.

Звертаючись до суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду ОСОБА_1 посилається на скрутний матеріальний стан, проте жодного доказу цим обставинам не надає. Також ОСОБА_1 зазначає, що покинула місце проживання, проте не надала жодного підтвердження цим обставинам. У заяві про відстрочку виконання рішення суду ОСОБА_1 зазначає адресу м. Харків, та не вказує жодної іншої адреси її місця мешкання.

Також, сам лише факт введення в Україні воєнного стану не може бути підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що введений в Україні у зв`язку з повномасштабним вторгнення ЗС РФ на суверенну територію України.

Проте, місто Харків не віднесено до зони активних бойових дій, більше того, відповідач зазначає, що вона не мешкає у м. Харкові через ракетні обстріли, тобто воєнний стану на отримання доходу ОСОБА_1 не впливає, адже вона не мешкає на території ані активних бойових, ані можливих бойових дій.

Окрім того, доказів того, як саме воєнний стан вплинув на майновий стан ОСОБА_1 чи з інших причин унеможливлює виконання судового рішення, не надано.

Також, суд звертає увагу, що відповідачем не надано жодного доказу, що вона намагалася добровільно виконати рішення суду та/або врегульовати спір з позивачем.

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення виконання встановлених законом обов`язків (постанова Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17).

Отже, заявником не доведено обставин, які б надали підстави для відстрочення виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у відстроченні виконання рішення суду.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Семіряд