Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/6409/25
Провадження № 2/279/209/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Івашкевич О.Г., з секретарем судового засідання Маковською Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 279/6409/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс"" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс", в інтересах якого діє представник Поляков О.В., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що 18.07.2024 року між ТОВ Макс Кредит та ОСОБА_1 , у порядку визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", в електронній формі, шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, було укладено кредитний договір № 00-9860563.

Зокрема відповідач здійснив реєстрацію на сайті кредитодавця та отримав доступ до особистого кабінету. Після чого, заявив про бажання отримати кошти, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні ідентифікаційні дані.

Перед тим як погоджувати заявку на кредитування ТОВ Макс Кредит здійснено ідентифікацію та верифікацію відповідача згідно з вимогами, встановленими Постановою НБУ Про затвердження положення про здійснення установами фінансового моніторингу.

Відповідач ознайомився з правилами надання грошових коштів у позику, паспортом споживчого кредиту та офертою щодо укладання кредитного договору. Акцептував кредитний договір електронним підписом, шляхом введення одноразового ідентифікатора 49131.

Товариство з обмеженою відповідальністю Макс Кредит зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надало відповідачу кредитні кошти, шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок відповідача (маска картки № НОМЕР_1 ), за посередництвом ТОВ "Платежі Онлайн".

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав.

20.01.2025 року ТОВ Макс Кредит та ТОВ "ФК Ейс" було укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, згідно умов якого ТОВ "ФК Ейс" зобов`язується передати (сплатити) ТОВ Макс Кредит суму фінансування, а ТОВ Макс Кредит зобов`язується відступити ТОВ "ФК Ейс" права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Відповідно до реєстру боржників №б/н від 20.01.2025 року до договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року та акту приймання-передачі, до ТОВ " ФК Ейс" перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9860563 від 18.07.2024 року.

Загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 23970 грн. з яких : 11500 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 12470 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

Враховуючи, що заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань та добровільно не погашає прострочену заборгованість, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 00-9860563 від 18.07.2024 року у розмірі 23970 грн. Одночасно просить суд стягнути понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу у сумі 7000 грн. Розгляд справи здійснювати за відсутності позивача у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов, подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову.

Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, шляхом неодноразового направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади. У встановлений строк правом подачі відзиву на позов не скористався, будь яких заяв, клопотань, що стосуються розгляду справи до суду не подав.

До суду повернулися поштові відправлення з довідками про причини повернення (досилання) з відмітками про невручення рекомендованих листів у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 755/17944/18 від 10.05.2023 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку "відсутній за вказаною адресою" вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду.

Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду ненадходили.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5,8 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування.

18.07.2024 року між ТОВ Макс Кредит та ОСОБА_1 у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію", в електронній формі шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено договір кредитної лінії № 00-9860563.

Відповідно до умов укладеного договору ТОВ Макс Кредит надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Згідно п.1.2. договору сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає 10000 грн.

Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) становить 360 календарних днів. Дата повернення кредиту 13.07.2025 року (п.1.3. Договору).

Відповідно до п.2.8 договору сума кредиту (10000 грн.) перераховується кредитодавцем на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) №4441-11ХХ-ХХХХ-6327.

Укладаючи договір, сторони узгодили порядок і строки повернення кредиту та сплати інших платежів, порядок розрахунку та здійснення оплати процентів, порядок зміни умов і припинення дії договору, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за порушення умов договору, інші істотні умови договору, погодили комісію за надання кредиту та графік платежів (Додаток 1 до Договору).

Пунктом 1.4. договору передбачено, що позичальник зобов`язаний оплатити проценти 12 серпня 2024 року (періодична дата) та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку користування).

Відповідно до п.1.6, 3.5. договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю, у останній день повного погашення кредиту, одноразово комісію за надання кредиту у розмірі 15,00 % від суми кредиту, що складає 1500 грн.

Строни погодили застосування 1,03 % в день зниженої процентної ставки від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка надається в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.4. цього договору та застосування 1,45 % стандартної процентної ставки за кожен день користування кредитом, яка застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п.1.3. цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки), а також 1,50 % розмір денної процентної ставки (п.1.5.1., 1.5.2., 1.7. - 1.6.2. Договору).

У разі невиконання позичальником умови програми лояльності щодо отримання знижки, тобто несплати позичальником нарахованих процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.3.1. цього Договору, за зниженою процентною ставкою, позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за стандартною процентною ставкою, встановленою п.1.5.1. цього договору (п.1.5.4.Договору).

Сторони домовилися, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на щоденній основі, починаючи з дати перерахування коштів у розмірі суми кредиту з поточного рахунку кредитодавця до дня фактичного повного повернення кредиту протягом строку дії кредитної лінії. Нарахування комісії здійснюється одноразово в момент укладання договору. Нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт. До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається день повернення кредиту (крім випадку, фактичного повернення кредиту в дату, яка не відповідає дню повернення кредиту). Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом та оплачуються згідно умов пункту 1.4 цього договору (Розділ 3 Договору).

Відповідно до п.5.1. договору сума кредиту, одержана позичальником за договором, повертається ним в повному обсязі у валюті кредиту не пізніше дня повернення кредиту (включно), зазначеного в графіку платежів, на поточний рахунок кредитодавця зазначений в Розділі 8 цього договору, шляхом ініціювання переказу коштів з платіжної картки позичальника через РОS-термінал в особистому кабінеті.

Згідно п.5.2. договору сплата процентів в періодичну дату та чергові платежі після неї за користування кредитом здійснюється позичальником на поточний рахунок кредитодавця, зазначений в Розділі 8 цього договору, шляхом ініціювання переказу коштів з платіжної картки Позичальника через РОS-термінал в особистому кабінеті: не пізніше дня повернення кредиту (включно), за кожний строк користування кредитом, що становить кількість днів, визначену в п.1.3 цього договору.

Сторони погодили, що у позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором, на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання (п.1.15. Договору).

Строк дії цього договору становить 360 календарних днів (п.7.2. Договору).

Товариство з обмеженою відповідальністю Макс Кредит зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши, шляхом безготівкового переказу на поточний (картковий) рахунок, відповідачу кредитні кошти.

Відповідач кредитні кошти отримав, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Платежі Онлайн" про проведення успішної транзакції (№ транзакції: 42128-71025-44484), а також інформацією з АТ "Універсал Банк", згідно якої вбачається, що дійсно банком на ім`я відповідача емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 . Згідно виписки про рух коштів (транзакції) по картці 18.07.2024 року відповідачу було зараховано 10000 грн.

Відповідач кредитними коштами скористався, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав.

З наявного в матеріалах справи детального розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач плату на погашення заборгованості за кредитом (тілом кредиту), відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не вносив, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 11.10.2024 року становить 23970 грн., з яких : 10000 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 12470 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1500 грн. - сума заборгованості за комісією та 4000 грн. - заборгованість за штафними санкціями.

20.01.2025 року між ТОВ "Макс Кредит" (клієнт) та ТОВ "ФК "Ейс" (фактор) укладений договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Відповідно до умов договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року:

- "Право вимоги" означає всі права вимоги клієнта до боржника за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру боржників на дату відступлення права вимоги, включаючи всі права та засоби захисту прав, які доступні клієнту у якості кредитора, щодо виплати суми боргу;

- ''Реєстр прав вимог'' - погоджений сторонами список з переліком особистих даних боржників (ім`я, прізвище, ідентифікаційний номер та ін.) і розмірів грошових зобов`язань кожного з боржників ів зазначенням суми заборгованості, а також інші дані про боржника у разі їх наявності у кредитора, разом з додатком у електронному вигляді. Форма реєстру наведена в Додатку №1 до цього договору, форма електронного реєстру боржників наведена в Додатку №1-1 до цього договору;

- "Дата відступлення прав вимоги" означає робочий день, в який сторони склали і підписали акт прийому-передачі.

Відповідно до п.2.2. договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року фактор набуває права на всі суми, які він одержав від боржника на виконання вимоги від боржників, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру боржників, кожен наступний реєстр боржників є самостійним додатком, та не змінює попередній.

Пунктом 2.4. договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року передбачено, що відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги.

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, та діє до 31.12.2026 року, але в будь-якому випадку до повного виконання відповідних зобов`язань сторонами. Змни до договору можуть бути внесені виключно шляхом підписання сторонами додаткової угоди до цього договору. (п.11.1., 12.1.,12.2. Договору).

20.01.2025 року ТОВ "Макс Кредит" (клієнт) та ТОВ "ФК "Ейс" (фактор) на виконання умов договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року підписали реєстр боржників.

Згідно витягу з реєстру боржників від 20.01.2025 року до договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року від ТОВ "Макс Кредит" до ТОВ "ФК "Ейс" перейшло право вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №00-9860563 від 18.07.2024 року в сумі 27970 грн., з яких: 11500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12470 грн. - заборгованість за відсотками; 4000 грн. - штрафні санкції.

Даний факт також підтверджується актом приймання-передачі від 20.01.2025 року до договору факторингу 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року та платіжними інструкціями про часткову оплату за відступлення прав вимог згідно договору факторингу 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року.

Таким чином, ТОВ "ФК "Ейс" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача за договором кредитної лінії №00-9860563 від 18.07.2024 року та є належним позивачем у справі.

Позивач - ТОВ "ФК "Ейс", до якого за договором факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача, суму заборгованості не змінювало, що підтверджується випискою з особового рахунку та детальним розрахунок первісного кредитора (кредитодавця - ТОВ "Макс Кредит" ), згідно якого вбачається, що нарахування відсотків здійснювалося в межах періоду строку дії кредитної лінії (строку договору).

Відповідач, в свою чергу, не здійснювив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості за спірним договором ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора.

Факт укладання договору кредитної лінії №00-9860563 від 18.07.2024 року та отримання кредиту в сумі 10000 грн. відповідачем не заперечується, матеріалами справи підтверджується. Правильність нарахувань розміру заборгованості на час розгляду справи відповідачем не оспорена та не спростована.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно зі ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладання суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обовязки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами.

Крім того, матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що саме відповідачем здійснено дії, спрямовані на укладання договору, а саме відповідач пройшов ідентифікацію та верифікацію особи, заповнивши заяву на кредит на сайті первісного кредитора, з зазначенням ПІБ, даних паспорта, РНОКПП, місця реєстрації та місця проживання, контактні дані, ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, шляхом введенням коду підтвердження "49131", який є одноразовим ідентифікатором підписав кредитний договір, із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому йому були перераховані кошти у розмірі, встановленому договором.

При цьому, суд звертає увагу, що без входу відповідача на веб-сайт ТОВ "Макс Кредит" та здійснення ним певного алгоритму дій, необхідного для отримання кредиту, спірний кредитний договір не було б укладено.

Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма істотними його умовами та що йому надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Сплачуючи частково суму заборгованості відповідач також вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору та відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором кредитної лінії.

Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому слід враховувати, що у звязку із заміною кредитора в зобовязанні саме зобовязання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його субєктивний склад у частині кредитора.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ч.1,2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Положеннями ч.1 ст.1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" та Законом Украiни "Про електронну комерцію".

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до п.5,6 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.(ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно зі ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Положеннями ч.2 ст.639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах, шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.1,2 ст. 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).

З матеріалів справи слідує, що прийняті на себе зобов`язання за укладеним договором сторона позивача виконала своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі.

Відповідач кредитні кошти отримав, що підтверджується наявними у справі доказами, своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, частково сплатив грошові кошти для погашення кредитної заборгованості. Доказів на спростування доводів позивача, а також щодо розміру утвореної заборгованості за договором до суду не подав.

Вказаний договір (окрема умова договору) у відповідності до вимог чинного законодавства недійсним не визнавався, тобто в силу ст. 204 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності правочину.

Суд звертає увагу, що при подачі позовної заяви до суду позивачем враховані пункти 18 і 19 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та до суми боргу не включено штрафні стайки (штраф, пеню) в розмірі 4000 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором.

Враховуючи, що відповідачем порушено право позивача на належне виконання умов кредитного договору, в результаті чого кредитна заборгованість не була погашена відповідачем добровільно, вимоги позивача, щодо стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №00-9860563 від 18.07.2024 року є правомірною.

Водночас суд відхиляє доводи позивача щодо правомірності нарахування та стягнення за вказаним договором відсотків у заявленому розмірі з огляду на наступне.

22.11.2023 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", яким внесено зміни та доповнення до Закону України "Про споживче кредитування". Закон набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Зокрема. ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Згідно п.2 Розділу ІV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом.

Оскільки договір кредитної лінії №00-9860563 був укладений 18.07.2024 року, враховуючи внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", зміни та доповнення до Закону України "Про споживче кредитування" максимальна денна процентна ставка за кредитом для відповідача не могла перевищувати 1%.

Положення ч. 5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" не вказують на недійсність або нікчемність умов договору кредитної лінії, яким передбачаються умови про нарахування кредитором процентів за користування кредитом в розмірі, що перевищує максимальний розмір денної процентної ставки (1%).

Вказаною нормою установлено обмеження щодо розміру процентів за користування кредитом, який може нараховуватися кредитором за договором, з метою захисту прав споживача від надмірного фінансового навантаження.

При визначені розміру відсотків суд враховує положення п. 17 Розділу ІV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про споживче кредитування", якими визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % та протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024 року - денна ставка не більше 1,5% та з 21.08.2024 року - денна ставка не більше 1%.

З розрахунку заборгованості вбачається, що у період з 18.07.2024 по 12.08.2024 року нарахування відсотків здійснювалося за зниженою процентною ставкою та у період з 13.08.2024 по 20.08.2024 року за стандартною (денною) процентною ставкою, на загальну суму 3735 грн., у погодженому сторонами розмірі, як то передбачено п.1.5.1.,1.5.2.,1.7.2 кредитного договору. Вказані розміри узгоджується з положеннями п. 17 Розділу ІV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про споживче кредитування", отже такі підлягають стягненню з відповідача у заявленому розмірі.

Однак, починаючи з 21.08.2024 року по 11.10.2024 року позикодавець неправомірно нараховував відсотки за процентною ставкою, що перевищує максимально можливий розмір відсоткової ставки, встановленої законом, а тому відсутні підстави для стягнення їх в заявленому розмірі.

Визначаючи розмір заборгованості за процентами у період з 21.08.2024 року по 11.10.2024 року, суд враховує, що сторонами кредитний договір укладений після набрання Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" чинності, яким введено поетапне зменшення розміру денної процентної ставки, внаслідок чого, наведений позивачем розрахунок заборгованості, виходячи із максимальної денної процентної ставки на рівні 1,00 % за період кредитування, є неправильним.

Отже, 21.08.2024 року по 11.10.2024 року розмір відсотків не міг перевищувати 1,00 %.

За проведеними обчисленнями, виходячи з розміру денної процентної ставки 1,00 %, судом встановлено, що за період з 21.08.2024 по 11.10.2024 року розмір процентів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 5200 грн. (10000 грн. (сума кредиту) х 52 днів х 1,00% = 5200 грн).

Отже, з урахуванням наведеного вище, суд доходить висновку, що з заявленої у розмірі 12470 грн. до стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, стягненню підлягає лише 8935 грн. (3735 грн. + 5200 грн.).

Загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача за договором кредитної лінії №00-9860563 від 18.07.2024 року становить 20435 грн., з яких : 10000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8935 грн. - заборгованість за відсотками та 1500 грн. - заборгованість по комісії з надання кредиту.

Щодо заявленої позивачем вимоги про відшкодування понесених витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн, суд зазначає наступне.

Приписами ч.3 ст.141 ЦПК України зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.(ч.4 ст.137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує у своїх рішенннях ЄСПЛ ("Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року, "Двойних проти України" від 12 жовтня 2006 року у справі, "Гімайдуліна і інших проти України" від 10 грудня 2009 року, "Баришевський проти України" від 26 лютого 2015 року та ін.).

Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Колегія суддів наголошує на тому, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

В додатковій постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі №910/5724/23 Верховний Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

Оскільки дана справа є малозначною, не відноситься до категорії складних справ, складання позовів та клопотань у своїй більшості є подібними, суд вважає, що заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу виходить за розумні межі визначення розміру, є необґрунтованою та непропорційною до предмета спору, обсяг послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат, а тому відсутні підстави для задоволення їх в повному обсязі.

З огляду на наведені правові норми, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу до розміру 3000 грн., оскільки на думку суду саме такий розмір є співмірним із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та є пропорційним до задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, понесені судові витрати слід розділи на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у у сумі 2065,10 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2557,50 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (80,82 %) з розрахунку:

20435 грн. (сума задоволених позовних вимог) * 100% / 23970 грн. (суму заявленої заборгованості) = 85,25 %.

Керуючись ст. 4,12, 13, 19, 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 265, 273,279, 354,355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" заборгованість за договором кредитної лінії № 00-9860563 від 18.07.2024 року в сумі 20435 грн., судовий збір у сумі 2065,10 грн. та 2557,50 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу, а всього: 25057 (двадцять п`ять тисяч п`ятдесят сім) гривень 60 копійок.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс", місце знаходження: м. Київ, вул. Алматинська, буд. 8 , офіс 310 а, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя: Оксана ІВАШКЕВИЧ