Провадження №2-с/523/15/26
У Х В А Л А

"21" січня 2026 р. м. Одеса

Суддя Пересипського районного суду м. Одеси Далеко К.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу по справі № 523/12544/25 від 15 липня 2025р, виданого за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2025 року Пересипським районним судом м.Одеси за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» було видано судовий наказ № 523/12544/25 про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за житлово-комунальні послуги.

19.01.2026 року заявник ОСОБА_1 (спадкоємець боржника ОСОБА_2 ) звернулася до суду зі вищевказаною заявою про скасування судового наказу.

20.01.2026 року суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до статей 14, 33 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, подану заяву, суддя доходить таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, відповідно до п.1 ч.5 ст.170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Підпунктом 4.2 пункту 4 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду заяви про скасування судового наказу сплачується судовий збір у розмірі 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (166,40 грн).

У даному випадку, до заяви не додано підтвердження сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

З тексту поданої заяви вбачається, що заявник як на підставу про звільнення від сплати судового збору послалася на п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та зазначила, що вона виступає як законний представник в інтересах щодо захисту прав своєї померлої матері (боржник ОСОБА_2 ), та як спадкоємець.

Разом із цим, суд констатує, що заявник на власний розсуд трактує зміст п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки законодавець цією нормою передбачив можливість звільнення від сплати судового збору під час розгляду в усіх судових інстанціях громадян, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що від сплати судового збору звільняються громадяни, які захищають у суді права та інтереси інших осіб відповідно до ст. 56 ЦПК України.

Боржник за судовим наказом ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник ОСОБА_1 являється донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 16.08.2006 року, як була зареєстрована і померла.

Суд констатує, що ОСОБА_1 , як спадкоємець померлої, має право на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу, виданого відносно померлої, відповідно до ст. 55 ЦПК України, однак вона при цьому не звільнюється законодавством від сплати судового збору.

При цьому, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 в частині того, що вона звертається до суду в інтересах своєї матері.

Положення частини другої статті 172 СК України щодо представництва непрацездатних або немічних батьків повнолітніми, слід розуміти як визначений законом випадок, який дозволяє повнолітньому сину, дочці дітьми без спеціальних на те повноважень звернутись до суду за захистом прав та інтересів своїх немічних, непрацездатних батьків в порядку, визначеному частиною першою статті 56 ЦПК України.

У цьому випадку повнолітні син, дочка є особами, яким закон ( стаття 172 СК України) надає право звертатись до суду без спеціальних на те повноважень та брати участь у цих справах в інтересах своїх немічних, непрацездатних батьків.

Якщо немічні, непрацездатні батьки, які мають цивільну процесуальну дієздатність і в інтересах яких подана заява, не підтримують заявлених вимог, суд залишає таку заяву без розгляду на підставі частини третьої статті 57 ЦПК України, пункту 7 частини першої статті 257 ЦПК України).

Відповідно до п. 2, п. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

За обставин даної справи, матір заявника померла після видачі судового наказу, що виключає можливість звернення до суду в її інтересах.

Таке правозастосування узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними зокрема у постанові від 25.03.2022 року у справі № 318/131/18, на яку посилається заявник, однак помиково трактує викладені висновки.

Таким чином, з урахуванням того що боржник по справі (мати заявниці) померла, правоздатність її припинено, ОСОБА_1 не є особою, яку звільнено від сплати судового збору, як на підставі пункту 7 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Доказів звільнення заявника від сплати судового збору на підставі інших положень статті 5 Закону України «Про судовий збір», заявник суду не надала.

Згідно ч. 9 ст.10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Враховуючи, що заявником не сплачено судовий збір за подання заяви про скасування судового наказу, суд приходить до висновку, що заяву про скасування судового наказу слід залишити без руху та роз`яснити про необхідність надання суду доказів на підтвердження обставин, як на підстави звільнення від сплати судового збору, або сплатити судовий збір у визначеному розмірі та відповідно до п.1 ч.5 ст.170ЦПК України надати документ, що підтверджує сплату судового збору.

За таких обставин, суддя вважає за необхідне залишити без руху заяву про скасування судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 177, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу по справі №523/12544/25 від 15 липня 2025р, виданого за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2 - залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки заяви у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, в іншому випадку заява буде вважатись не поданою та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: К.О.Далеко