ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/2350/24 Номер провадження 22-ц/814/733/26Головуючий у 1-й інстанції Алексашина Н.С. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді: Чумак О.В.,

суддів: Обідіної О.І., Пилипчук Л.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 серпня 2025 року, постановлену суддею Алексашиною Н.С.

по справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про повернення переплачених коштів, стягнення пені та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Полтаваобленерго» про повернення переплачених коштів у розмірі 3,55 грн., стягнення пені за кожен день прострочення зобов`язання в сумі 37255,39 грн., стягнення моральної шкоди в сумі 544000 грн.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 квітня 2025 року подану позовну заяву повернуто позивачу з мотивів зловживання правом.

У липні 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд вказаної ухвали за нововиявленими обставинами.

Як на нововиявлену обставину ОСОБА_1 посилався на інформацію про вручення БЕБ під оперативним супроводом СБУ за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора України підозри голові правління відповідача, його заступнику та фінансовому директору відповідача за ухилення від сплати податків.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про повернення переплачених коштів у розмірі 3,55 грн., стягнення пені за кожен день прострочення зобов`язання в сумі 37255,39 грн., стягнення моральної шкоди в сумі 544000 грн., повернуто заявнику.

Не погодившись з даною ухвалою місцевого суду її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив її скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що оскаржувана ухвала грубо порушує його право на справедливий суд, внаслідок чого він просить винести стосовно судді Алексашиної Н.С. окрему ухвалу, яку направити до Вищої Ради Правосуддя.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У главі 3 розділу V ЦПК України передбачено перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Перегляду за нововиявленими обставинами підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення було змінено або ухвалено нове рішення.

У постановах Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 463/6259/15-ц, від 03 червня 2021 року у справі № 2-1210/11, від 08 червня 2021 року у справі № 2-1207/2011 зазначено, що ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; про відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; про скасування рішення третейського суду; про видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Разом із тим, інші ухвали судів не можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, оскільки не належать до ухвал, якими закінчено розгляд справи.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 127/2-н-439/09, від 06 березня 2020 року у справі № 1121/1717/12, від 11 жовтня 2023 року у справі № 484/5710/19, від 19 грудня 2024 року у справі № 824/131/23, від 23 квітня 2025 року у справі № 2-664/11.

Проаналізувавши вказані вище норми процесуального закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 квітня 2025 року про повернення позовної заяви не входить до переліку судових рішень, що відповідно до статті 423 ЦПК України можуть бути предметом перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами, а тому заява про перегляд даної ухвали підлягає поверненню.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції обмежує доступ заявника до правосуддя, оскільки доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічні правові висновки містяться в постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Оскільки нормами чинного процесуального законодавства не передбачено можливості перегляду за нововивиявленими обставинами ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви, тому посилання ОСОБА_1 на порушення його права на справедливий суд є безпідставними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання щодо винесення окремої ухвали відносно судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Алексашиної Н.С. за порушення вимог законодавства в порядку ст. 262 ЦПК України.

Частиною десятою статті 262 ЦПК України передбачено, що суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів при перегляді справи не встановила порушень, які б давали підстави для постановлення окремої ухвали в цій справі, у зв`язку з чим клопотання ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Вирішення інших заявлених в апеляційній скарзі клопотань ОСОБА_1 не належить до повноважень суду апеляційної інстанції та не стосуються предмету даної справи.

Керуючись ст. ст. 262, 268, 374 ч. 1, п. 1, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 серпня 2025 року залишити без змін.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді О.І. Обідіна

Л.І. Пилипчук