Справа № 646/7414/17
Провадження № 2/185/485/26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 січня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участі секретаря судового засідання Преображенської К.О., представників позивачів адвокатів Леньшиної О.В., Погосян В.Є., представника відповідача ОСОБА_1 , представників третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, треті особи: Державна казначейська служба України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа Державна казначейська служба України, в якому просить суд стягнути з відповідача матеріальні збитки та моральну шкоду завдану кримінальним правопорушеннями вчиненими співробітниками поліції

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що діючи працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вчинили посадові кримінальні правопорушення, якими завдали їй матеріальну шкоду на суму 19570 760,70 грн. (470 000 доларів США, 156 000 Євро, ювелірні вироби на суму 3279 776 грн.) та моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Вроною А.О. від 12.01.2024 року, відкрите загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (Справа № 646/7414/17, провадження № 2/185/1565/24).

Ухвалою суду від 15.04.2024 прийнята до розгляду уточнена позовна заява ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа Державна казначейська служба України, в якій позивач просить стягнути з Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на свою користь матеріальні збитки в розмірі 27 707071,80 грн, моральну шкоду в розмірі 200000 грн за рахунок коштів державного бюджету.

Ухвалою суду від 17.06.2024 залучено до участі у справі ЄУ № 646/7414/17 провадження № 2/185/163/24 у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.09.2024 року № 2722/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_9 з посади судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Дніпропетровської області за власним бажанням», наказ від 23.09.2024 № 189-к «Про відрахування зі штату суду судді Анни Врони», розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ від 30.09.2024 року, справу передано до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи.

01 жовтня 2024 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи № 646/7414/17, провадження № 2/185/1565/24 між суддями головуючим суддею у даній цивільній справі було визначено суддю Головіна В.О.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2024 року прийнято до свого провадження цивільну справу № 646/7414/17, провадження № 2/185/1565/24 за позовною заявою ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, треті особи Державна казначейська служба України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди та призначено підготовче судове засідання по справі.

Крім того до суду звернувся ОСОБА_4 з позовом до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа Державна казначейська служба України, в якому просить суд відшкодувати матеріальні збитки та моральну шкоду завдану кримінальним правопорушеннями, вчиненими співробітниками поліції.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що діючи працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вчинили посадові кримінальні правопорушення, якими завдали йому матеріальну шкоду на суму 22 610 721,6 грн. (900 000 доларів США) та моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Головіним В.О. від 16 січня 2024 року відкрите загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями (Справа № 646/7414/17 Провадження № 2/185/1567/24).

20.02.2024 року до канцелярії суду була подана уточнена позовна заява від ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа Державна казначейська служба України про відшкодування моральних збитків та моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями.

14 травня 2024 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. Прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа Державна казначейська служба України про відшкодування моральних збитків та моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями.

01.10.2024 позивачем до суду подано уточнену позовну заяву до Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області, треті особи Державна казначейська служба України, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про відшкодування моральних збитків у розмірі 29 853 137,4 грн. та моральної шкоди в розмірі 200000 грн., завданих кримінальними правопорушеннями.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 об`єднано в одне провадженні цивільні справи за позовами ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, треті особи Державна казначейська служба України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (№646/7414/17, провадження 2/185/1567/24) та за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, треті особи: Державна казначейська служба України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (№646/7414/17, провадження 2/185/1565/24).Справі присвоєно єдиний унікальний номер 646/7414/17, провадження 2/185/1567/24.

Представник Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області подав відзиви на уточнені позови ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до яких в задоволенні позовів просив відмовити. Зазначає, що оскільки ОСОБА_4 передав грошові кошти на зберігання ОСОБА_5 , яка передала їх та власні кошти та коштовності на зберігання ОСОБА_10 , в якої вони були викрадені, то в даному випадку мають місце цивільні правовідносини. Також, на думку відповідача відповідно до ст.81 ЦПК України та ст.ст.1166,1167 ЦК України не доведено належними та допустимими доказами спричинення їм матеріальних збитків та моральної шкоди. Тому відповідач вважає відсутні правові підстави покладати обов`язок відшкодування шкоди на ГУНП.

06.11.2024 ухвалою суду закрите підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, треті особи Державна казначейська служба України, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В судовому засіданні позивачі та їх представники підтримали заявлені уточнені позовні заяви.

Представник відповідача Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області в позовах просили відмовити з підстав, викладених у відзивах.

Представники третіх осіб Державної казначейської служби України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти задоволення позовних вимог з аналогічних підстав.

Дослідивши та оцінивши зібранні по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002964 потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заявлені цивільні позови про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст.186, ч. 4 ст. 187 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 з посиланням на ст. 1174, 1177, 1190, 23 ЦК України просив стягнути солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України на його користь матеріальні збитки у розмірі 22 610 721,6 грн. (900 000 доларів США) та моральну шкоду в розмірі 200000 грн.

Потерпіла ОСОБА_5 з урахуванням уточнених (зменшених) позовних вимог від 01.07.2019 року з посиланням на ст. 1174, 1177, 1190, 23 ЦК України просила стягнути солідарно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України на її користь матеріальні збитки у розмірі 19 570 760,70 грн. (470 000 доларів США, 156 000 Євро, ювелірні вироби на суму 3 279 776 грн.) та моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

В кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0002964 вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року: ОСОБА_6 , визнано винним та засуджено до покарання:

- за ч.3 ст.365 Кримінального кодексу України (далі- КК) у виді позбавлення волі на строк 9 років з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки та з позбавленням спеціального звання підполковника поліції;

- за ч.3 ст.186 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням спеціального звання підполковника поліції;

- за ч.4 ст.187 КК у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією всього належного йому майна та з позбавленням спеціального звання підполковника поліції.

На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 11 років з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки, з позбавленням спеціального звання підполковника поліції та із конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено до покарання:

- за ч.3 ст.365 КК у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки та з позбавленням спеціального звання майора поліції;

- за ч.3 ст.186 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням спеціального звання майора поліції;

- за ч.4 ст.187 КК у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією всього належного йому майна та з позбавленням спеціального звання майора поліції.

На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 10 років з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки, з позбавленням спеціального звання майора поліції та із конфіскацією всього належного йому майна.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_4 - 22 610 721.60 гривень в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди та 100 000 гривень в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_5 - 19 570 760.70 гривень в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди та 100 000 гривень в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2023 апеляційну скаргу прокурора Дахна О.Ю. та апеляційну скаргу представника цивільного відповідача Державної казначейської служби України Надкирничної О.О. задоволено.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.3 ст.365, ч.3 ст.186, ч.4 ст.187 КК змінено.

Цивільні позови ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задоволено частково.

Стягнено з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 10 000 гривень, з кожного, в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди. У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В іншій частині вирок суду залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 21.12.2023 вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скасовано і призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В іншій частині згадувані вирок та ухвала залишені в силі.

Вислухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити.

В судовому засіданні встановлено наступне.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року (надалі-Вирок), та ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2023 рокувстановлено, що згідно наказу ГУНП в Дніпропетровській області №352о/с від 09.12.2016 року, обвинувачений ОСОБА_6 був призначений на керівну посаду начальника сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровської області, має спеціальне звання підполковника поліції, обвинувачений ОСОБА_7 був призначений на посаду старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, має спеціальне звання майора поліції.

З 07.11.2015 року обвинувачений ОСОБА_6 займав посаду начальника сектору Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, обвинувачений ОСОБА_7 займав посаду старшого оперуповноваженого Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Згідно ст.18 Закону України «Про поліцію», обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як атестовані співробітники правоохоронного органу, знаючи свої обов`язки, зобов`язані неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини, зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

При реалізації зазначених вище повноважень, згідно з вимогами ст.19 Конституції України, як службові особи органу виконавчої влади обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_13 зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України, законами України та іншими діючими нормативно-правовими актами, у тому числі і актами МВС України. Незважаючи на викладене, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скоїли кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 16.04.2016 року до чергової частини Дніпровського відділення поліції Дніпровського відділу ГУНП в Дніпропетровський області із заявою про скоєння крадіжки грошових коштів в особливо великих розмірах та ювелірних виробів звернулась свідок ОСОБА_10 та зазначила, що приблизно о 21.00 год. за місцем її мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 нею виявлено відсутність грошових коштів у розмірі 1 420 000 доларів США, 156 000 ЄВРО, золотих виробів з дорогоцінним камінням на загальну суму не менше 200 000 доларів США, які знаходились в неї на зберіганні та належали її подрузі, потерпілій ОСОБА_5 . Відомості внесено до ЄРДР за №0001001 від 17.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Також 16.04.2016 року свідок ОСОБА_10 звернулась до поліції із заявою про зникнення свого чоловіка, потерпілого ОСОБА_14 , який 15.04.2016 року приблизно о 21.00 год. зник з місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , поїхавши у невідомому напрямку на автомобілі ВАЗ-НІВА. Відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за №0001002 від 17.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Після того, як свідок ОСОБА_10 повідомила потерпілу ОСОБА_5 про зникнення свого чоловіка, потерпілого ОСОБА_14 , разом з грошовими коштами та золотими ювелірними виробами, потерпіла ОСОБА_5 зв`язалась з правоохоронцями Дніпропетровської області з питанням щодо сприяння розшуку чоловіка подруги, потерпілого ОСОБА_14 , а також розшуку грошових коштів та золотих ювелірних виробів.

Подальший розшук грошових коштів та золотих ювелірних виробів організував заступник начальника відділу Дніпровського відділу поліції Дніпропетровської області, свідок ОСОБА_15 та доручив без належно оформлених до вимог Кримінального процесуального кодексу України документів займатися розшуком близьким до себе співробітникам карного розшуку, а саме - начальнику сектору Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Лашкуну В.В., матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якого виділені в окреме провадження, начальнику сектору Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській, обвинуваченому ОСОБА_6 , старшому оперуповноваженому Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, обвинуваченому ОСОБА_7 та оперуповноваженому Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Прядку Є.О., матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якого виділені в окреме провадження, які у подальшому зустрілися зі свідком ОСОБА_10 з метою з`ясування обставин зникнення її чоловіка та майна.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження, явно виходячи за межі наданих владних та службових повноважень працівників поліції, перевищуючи свої владні та службові повноваження, 21.04.2016 року у денний час доби, діючи з корисливих мотивів, умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою власного збагачення та пошуку майна потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 без належно оформлених до вимог Кримінального процесуального кодексу України документів, прибули з м. Дніпра до місця мешкання свідка ОСОБА_16 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб, незаконно проникли до домоволодіння свідка ОСОБА_16 , де у неї почали вимагати видати грошові кошти та золоті вироби, які на думку останніх могли залишити потерпілі ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Обшукавши всі приміщення помешкання, а також прилеглу територію до нього, на підвісній шафі при вході в домоволодіння обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження, знайшли мобільний телефон марки «Nokia-220 (Duos)» та мобільний телефон марки «Nokia-107 (Duos)», які були залишені потерпілими ОСОБА_17 та ОСОБА_14 на зберігання. Діючи відкрито, з метою викрадення чужого майна, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження, у присутності свідка ОСОБА_16 забрали вказані телефони та залишили місце скоєння кримінального правопорушення у невідомому напрямку, чим спричинили потерпілому ОСОБА_17 та ОСОБА_14 матеріальну шкоду.

Далі, діючи умисно та протиправно, явно виходячи за межі наданих прав та повноважень працівників поліції, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та особи, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності яких виділені в окреме провадження, перевищуючи свої владні та службові повноваження 06.05.2016 року отримали інформацію стосовно місця перебування потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_17 . Діючі у групі за попередньою змовою, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження, приблизно о 15.30 год. 06.05.2016 року прибули з м. Дніпра в м. Павлоград Дніпропетровської області, встановили адресу орендованої потерпілим ОСОБА_14 квартири по АДРЕСА_3 , про що повідомили особу, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження. Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно та протиправно, явно виходячи за межі наданих владних та службових повноважень, перевищуючи свої владні та службові повноваження із застосуванням насильства обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження, затримали та здійснили насильницькі дії із застосуванням кайданків до потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_17 на першому поверсі під`їзду будинку АДРЕСА_4 , де останні орендували квартиру АДРЕСА_5 . Діючи із корисливих мотивів, спрямованих на незаконне збагачення, за відсутності ухвали суду на проведення обшуку із застосуванням фізичного насилля, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження, силоміць завели потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_17 у квартиру АДРЕСА_5 , до якої у подальшому прибула особа, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності якої виділені в окреме провадження, де під час погроз застосування зброї з боку обвинуваченого ОСОБА_6 змусили надати інформацію щодо місця знаходження викрадених грошових коштів та золотих ювелірних виробів. Після чого потерпілий ОСОБА_18 , реально сприймаючи вказані вище погрози, побоюючись за своє і брата життя, показав крісла, в яких зберігалися дві сумки з грошима та ювелірними виробами. Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та особи, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності яких виділені в окреме провадження, забрали вказані сумки з викраденими потерпілим ОСОБА_14 грошовими коштами, а саме 1 370 000 доларів США, 156 000 Євро та золотими ювелірними виробами з дорогоцінним камінням та інші предмети. Після чого, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та особи, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності яких виділені в окреме провадження, видавши потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_17 грошові кошти у сумі 50 000 доларів США, наказали їм невідкладно покинути територію Дніпропетровської області, присвоївши собі решту грошових коштів та золоті ювелірні вироби з дорогоцінним камінням.

Своїми протиправними діями обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та особи, матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності яких виділені в окреме провадження, спричинили потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 матеріальні збитки в особливо великому розмірі, а саме: 1 370 000 доларів США (по курсу НБУ 34 418 542.88 гривень), 156 000 Євро (по курсу НБУ 4 483 163.41 гривень), ювелірних виробів на суму 3 279 776 гривень, а всього на загальну суму 42 181 482.2 гривень, що є тяжкими наслідками.

Наведені обставини встановлені вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року (надалі-Вирок)), яким ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винними за ч. 3 ст. 365, ч.3 ст. 186, ч.4 ст.187 КК України .

Згідно вироку дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кваліфіковані:

- за ч.3 ст.365 КК, як перевищення влади та службових повноважень працівником правоохоронного органу, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, яке супроводжувалося застосуванням насильства, погрозою застосування насильства, застосуванням спеціальних засобів та болісними діями, за відсутності ознак катування, що спричинили тяжкі наслідки за епізодом проведення 21.04.2016 року незаконного обшуку домоволодіння свідка ОСОБА_16 та вилучення мобільних телефонів потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_14 та за епізодом 06.05.2016 року незаконного затримання, незаконного обшуку та незаконного вилучення грошей та ювелірних виробів у потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_14 ;

- за ч. 3 ст. 186 КК, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло за епізодом протиправного відкритого заволодіння 21.04.2016 року мобільними телефонами потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_14 ;

- за ч. 4 ст. 187 КК, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосувати насильство небезпечне для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло та спрямованому на заволодіння майном у особливо великих розмірах за епізодом нападу 06.05.2016 року на потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та заволодіння майном потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року вирок змінено, виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду на порушення порядку затримання 06.04.2017 року обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК, без ухвали слідчого судді. Вирок в частині визнання винними ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за ч.3 ст.365, ч.3 ст.186, ч.4 ст.187 КК України за наведених в ухвалі обставин, залишено в силі.

Постановою Верховного суду від 21.12.2023 вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скасовано і призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В іншій частині згадувані вирок та ухвала залишені в силі.

Наведеними судовими рішеннями встановлені всі обставини, за яких вчинені кримінальні правопорушення.

Зокрема, згадуваними судовими рішеннями встановлені такі факти :

1.незаконні дії , які полягали у вчиненні злочинів , передбачених ст. ст. винними за ч.3 ст.365, ч.3 ст.186, ч.4 ст.187 КК України за наведених у судових рішення обставин,в тому числі , але не виключено, дії з незаконного розшуку викраденого майна, дії з незаконного обшуку у помешканні свідка ОСОБА_16 , дії із отримання інформації про місце знаходження ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , дії з незаконного обшуку квартирипо АДРЕСА_3 , орендованої ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , застосування фізичної сили, кайданків стосовно ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , застосування погрози застосування табельної зброї до останніх з метою отримання від них інформації про місце знаходження викраденого майна, дії з виявлення, незаконного вилучення та заволодіння належними ОСОБА_5 та ОСОБА_4 1 370 000 доларів США, 156000 Євро, ювелірними виробами на суму 3 279 776 гривень , з яких ОСОБА_5 належать 470 000 доларів США, 156 000 Євро, ювелірні вироби на суму 3 279 776 гривень, ОСОБА_4 належать 900000 доларів США) , дії з привласнення цього майна , дії з розпорядження викраденим майном, звернення його засудженими на свою користь, дії з незаконного збагачення ОСОБА_19 та ОСОБА_8 за рахунок майна позивача, та інші незаконні дії .

2.факт вчинення вказаних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином преюдиціальними фактами, які встановлені вироком першої інстанції та ухвалою апеляційного суду у кримінальному провадження №0002964, справа 646/7414/17, є факти вчинення , вчинення зазначених вище злочинів за наведених обставин, а також факт вчинення злочинів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Доводи відповідача та третіх осіб про відсутність підстав для задоволення позову через наявність фактичних цивільно- правових відносин зі зберігання грошових та ювелірних цінностей між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 не гуртуються на законі. Передача грошових коштів ОСОБА_4 на зберігання ОСОБА_5 та подальша передача їх на зберігання ОСОБА_10 , наявність або відсутність цивільно-правових відносин між учасниками згадуваних подій не виключає в діях ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.186, ч.4 ст.187 КК України, за якими вони визнанні винними судом у встановленому законом порядку та не виключає жодного з елементів цивільного правопорушення, які необхідно встановити для стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

В силу приписів статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкодина підставі статей 1173, 1174 ЦК України. є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу або посадової особи цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною. шкодою .

Стаття 1172 ЦК України встановлює відповідальність юридичною особи за шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Дана стаття встановлює загальну відповідальність роботодавця (юридичної або фізичної особи), а спеціальна відповідальність роботодавця юридичної особи органу державної влади встановлена ст.1174 ЦК України.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Відповідно до Закону України «Про національну поліцію» національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Приписами статті 7 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією України і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Статтею 8 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не може бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Засади кримінального провадження, передбачені главою 2 КПК України, встановлюють, зокрема, верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, недоторканість права власності. За змістом статті 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Судовими рішеннями встановлено, що згідно наказу ГУНП в Дніпропетровській області №352о/с від 09.12.2016 року, засуджений ОСОБА_6 був призначений на керівну посаду начальника сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровської області, засуджений ОСОБА_7 був призначений на посаду старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, має спеціальне звання майора поліції.

З 07.11.2015 року обвинувачений ОСОБА_6 займав посаду начальника сектору Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, обвинувачений ОСОБА_7 займав посаду старшого оперуповноваженого Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Згідно ст.18 Закону України «Про поліцію», обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як атестовані співробітники правоохоронного органу, знаючи свої обов`язки, зобов`язані неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини, зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Як зазначалося вище, згідно вироку з чим погодився і апеляційний суд ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили сукупність незаконних, в тому числі злочинних дій , для вчинення яких використали службові повноваження посадових осіб Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, спеціальні засоби, табельну зброю , в тому числі провели незаконний обшук в ході якого винайшли та вилучили належні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 гроші та ювелірні вироби.

Отже, викрадене майно було відшукане ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вилучене зазначеними співробітниками поліції в ході незаконного обшуку, надійшло у володіння та перебувало під контролем держави в особі посадових осіб Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Проте ці посадові особи в супереч діючому законодавству не повідомили компетентний органи досудового розслідування, прокурора про отриману інформацію щодо місця перебування ОСОБА_14 - особи, що вчинила злочин та про місце знаходження викраденого майна, не застосували законні процедури для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на вилучення у встановленому законом порядку предметів кримінального правопорушення та долучення цього майна в якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження стосовно ОСОБА_14 , тобто не застосували передбачені законом правові процедури, спрямовані на притягнення до кримінальної відповідальності особи, винної у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та вилучення предметів злочину, а привласнили викрадене майно, звернули його на свою користь, таким чином збагатилися за рахунок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , незаконно отримавши в свій дохід належні позивачу ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 900000 доларів США та належні позивачці ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 470 000 доларів США, 156 000 Євро, ювелірні вироби вартістю 3 279 776 гривень.

Привласненні поліцейськими грошові кошти та ювелірні вироби повинні були набути статусу речових доказів у кримінальному провадженні, проте внаслідок протиправної поведінки представників поліції цього не сталося.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу. Отже, обов`язок органу, який вилучив майно, належно його зберігати та негайно повернути прямо передбачений чинним законодавством.

Таким чиномнезаконними діями посадових осіб Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Куцмандом А.Є. та ОСОБА_7 при здійсненні ними своїх повноважень працівників поліції ОСОБА_4 заподіяна шкода в розмірі 900 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 14.07.2024 (дата подачі уточненого позову) складає 36 794 070,00 грн.

Відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України станом на дату подання уточненої позовної заяви від 01.10.2024 року, 1 Долар США (USD) відповідає42,2199 грн. ;1 Євро(EUR) відповідає 46,1539 грн.)

Таким чиномнезаконними діями посадових осіб Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Куцмандом А.Є. та Спаришем А.Д. при здійсненні ними своїх службових повноважень позивачу ОСОБА_5 заподіяна шкода в розмірі 470 000 доларів США (що за курсом НБУ станом на 01.10.2024 складає 19 373 353,00 грн.), 156 000 Євро (що за курсом НБУ станом на 01.10.2024 складає 7 200 008,4 грн.) та на суму вартості ювелірних виробів в розмірі 3 279 776 гривень. Загальна сума шкоди, заподіяної злочинами складає з урахуванням офіційного курсу гривні щодо іноземних валют , встановленого Національним банком України, станом на 01.10.2024 (дата подачі уточненого позову), складає 29 853 137,4 грн.

Вказані обставини, в тому числі дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , встановлені вироком суду першої інстанції та ухвалою апеляційної інстанції, що набрали чинності, та в розумінні ч. 6 ст. 82 ЦПК України мають значення преюдиціальних факті, а тому позивачі в силу цієї норми звільняються від доказування цих обставин.

Внаслідок наведених вище незаконних дій позивачу ОСОБА_4 була заподіяна шкода, яка виразилася в тому, що раніше викрадені належні їм гроші та ювелірні вироби, які надійшли під контроль держави , а саме посадових осіб Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_20 ) всупереч діючому законодавству були привласнені останніми, внаслідок чого не були повернуті їх власникам .

Вказані протиправні дії посадових осіб, які діяли від імені держави, стали можливими завдяки тому, що засуджені були наділені владними повноваженнями, з використанням цих повноважень вони отримали інформацію про обставини вчинення ОСОБА_14 крадіжки майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з використанням владних повноважень для виконання НСРД №7 залучили екіпаж співробітників УОТЗ, з використанням владних повноважень від екіпажу співробітників УОТЗ отримали інформацію про місце знаходження викраденого майна та особи, що вчинила крадіжку, використали владні повноваження , табельну зброю, спеціальні засоби як засоби заволодіння майном позивача. За відсутності використаних повноважень працівників поліції, не маючи офіційно виданої державою табельної зброє, за відсутності можливості залучити екіпаж співробітників УОТЗ, не будучи залученими до виконання НСРД №7, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не мали б можливості заволодіти майном ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та таким чином заподіяти їм майнову шкоду. Отже злочинні дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлені згадуваними судовими рішеннями спричинили наслідки у вигляді шкоди. Дії засуджених та шкода перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

Отже, наявні всі три обов`язкові елементи делікту, що свідчить про наявність всіх складових цієї правової конструкції та наявність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (статті 11 ЦК України).

Засади кримінального провадження, передбачені главою 2 КПК України, встановлюють, зокрема, верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, недоторканість права власності. За змістом статті 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частинами першою, другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Законом України N 475/97 від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу статті 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При цьому відповідно до положень статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Особою, відповідальною перед потерпілим за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, відповідно до наведених вище положень ЦК України, та відповідачем у справі є держава, яка набуває і здійснює свої цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким органом державної влади у цій справі є ГУНП в Дніпропетровській області , як особа, відповідальна у спірний період за відшукування, вилучення, збереження та повернення потерпілим вилученого майна, та Казначейська служба, яка здійснює списання коштів з державного бюджету на підставі рішення суду.(аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року в справі № 920/715/17).

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних суспільних відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

У справі № 646/7414/17 судовими рішеннями першої та апеляційної інстанції встановлена наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, який є підставою для стягнення шкоди, заявленої у цивільному позові . Оцінюючи надані сторонами докази як суд першої інстанції так і апеляційний суд визнали ці обставини доведеними та встановили їх відповідними судовими рішеннями.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Наявність між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду доведена та встановлена згадуваними вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, ухвалою Дніпровського апеляційного суду та долученими до матеріалів справи № 646/7414/17 доказами .

Крім того, обставини, викладені у позовній заяві підтверджені показами допитаними у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , матеріалами справа, дослідженим в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , допитаними у межах кримінального провадження.

Вказані свідки підтвердили обставини, за яких ОСОБА_19 та ОСОБА_8 використали службові повноваження для отримання інформації про місце знаходження осіб, що вчинили крадіжку та інформацію про місце знаходження викраденого майна, належного ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обставини використання службових повноважень при вчиненні ними кримінальних правопорушень, якими заподіяно майнову шкоду позивачу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та розмір заподіяної шкоди.

Щодо стягнення моральної шкоди заявленої позивачами суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню враховуючи наступне.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України і роз`яснень, наданих в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про розгляд позовної заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину моральних страждань позивачів, їх тривалість, ступінь вини засуджених.

Суд вважає доведеним, що вчиненими злочинними діями засуджених позивачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була заподіяна моральна шкода, яка полягає в моральних переживаннях і стражданнях, що їх зазнали позивачі у зв`язку з спричиненням їм майнової шкоди. Глибина моральних страждань позивача ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_5 які після дій вчинення щодо них ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочинів втратили можливість вести звичайний спосіб життя, були позбавлені можливість розпорядитися своїм викраденим майном на власний розсуд, використовувати його за призначенням, для отримання прибутку. Протягом 10 років ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з метою поновлення порушеного права власності та притягнення до відповідальності винних у вчиненні щодо них злочинів значну частину життя присвятили вжиттю комплексу заходів, спрямованих на притягнення представників правоохоронних органів, що вчинили стосовно них кримінальні правопорушення до відповідальності, відвідуванням правоохоронних органів , брали участь у проведенні слідчих та процесуальних дій в межах вказаного провадження, брали участь у судових засіданнях де були змушені доводити свою позицію у справі, доводити обставини, які підлягають доказуванню. Також ОСОБА_4 та ОСОБА_5 внаслідок вчинення відносно них працівниками поліції злочинів зневірився у правоохоронних органах, які підірвали до них довіру позивачів, сподівання на справедливість.

З урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, порушення звичайного способу та ритму життя ОСОБА_4 , завдана останньому моральна шкода оцінюється в 200 000 грн. що відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, порушення звичайного способу та ритму життя ОСОБА_5 , завдана їй моральна шкода оцінюється в 200 000 грн. що відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 15,16,81,263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_4 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, треті особи Державна казначейська служба України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про стягнення з відповідача матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих кримінальними правопорушеннями - задовольнити.

Стягнути з Держави Україна в особі Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_4 , (рнокпп НОМЕР_1 ) матеріальні збитки у розмірі 36 794 070,00 грн. (тридцять шість мільйонів сімсот дев`яносто чотири тисячі сімдесят гривень 00 коп.) за рахунок коштів державного бюджету.

Стягнути з Держави Україна в особі Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_4 , (рнокпп НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 200 000.00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.) за рахунок коштів державного бюджету.

Позов ОСОБА_5 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, треті особи Державна казначейська служба України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про стягнення з відповідача матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих кримінальними правопорушеннями - задовольнити

Стягнути з Держави Україна в особі Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_5 , (рнокпп НОМЕР_2 ) матеріальні збитки у розмірі 29 853 137,40 грн. (двадцять дев`ять мільйонів вісімсот п`ятдесят три тисячі сто тридцять сім гривень 40 коп.) за рахунок коштів державного бюджету.

Стягнути з Держави Україна в особі Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_5 , (рнокпп НОМЕР_2 ) моральну шкоду у розмірі 200 000.00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.) за рахунок коштів державного бюджету.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області () на користь Держави судовий збір у розмірі 8000.00 (вісім тисяч) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 22 січня 2026 року.

Суддя: В. О. Головін