Справа № 496/448/26
Провадження № 2-н/496/104/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Горяєв І.М., вивчивши матеріали цивільної справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернувся до суду з заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Вивчивши матеріали поданої заяви на предмет дотримання цивільного процесуального законодавства під час звернення з даною заявою до суду, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Подана до суду заява підписана представником ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» за довіреністю Павленко С.В., на підтвердження повноважень представника заявника долучено довіреність від 30.06.2025 року, видана директором ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» Бєляєвим С.В.

В той же час, дана довіреність не може бути прийнята в якості підтвердження повноважень представника заявника, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України, юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким внесено зміни до Конституції України, зокрема, доповнено Основний Закон статтею 131-2, відповідно до частини першої, третьої та четвертої якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

З аналізу вказаних норм вбачається, що заява від імені юридичної особи може бути подана керівником юридичної особи, членом виконавчого органу або адвокатом, який діє від імені юридичної особи.

В той же час, до матеріалів заяви не долучено належних доказів, які підтверджують процесуальну дієздатність Бєляєва С.В., як представника ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України», в розумінні положень ст. ст. 58, 60 ЦПК України, а саме - відсутні докази, які вказують на те, що Бєляєв С.В., є директором ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» або членом виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України».

Відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли: 1) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що заява подана та підписана особою, яка не надала суду належні документи наявності повноважень на підпис заяви та звернення з нею до суду від імені та в інтересах ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» - що є підставою для повернення заяви, відповідно до положення п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Частиною 7 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст. 47, 58, 60, 62, 175, 177, 185 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення суми боргу за послуги постачання природного газу повернути заявнику з усіма доданими до неї документами.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його повернення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Суддя І.М. Горяєв