Справа № 587/4256/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Вортоломей І. Г., за участю секретаря судового засідання Бондаренко О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №909185899 від 28 червня 2021 року в розмірі 30666,31 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. Заявлені вимоги мотивовані тим, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №909185899 від 28 червня 2021 року на суму 8500,00 грн. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року з подальшими додатковими угодами, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» належне право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №909185899. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» належне йому право вимоги до відповідача. 08 липня 2025 року між ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача в сумі 30666,31 грн, з яких 8499,40 грн - заборгованість по кредиту, 22166,91 грн - заборгованість по несплаченим відмоткам за користування кредитом.

Ухвалою суду від 09 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бороха В. М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить позовні вимоги задовольнити частково. Зазначив, що відповідач не заперечує, що 28 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №909185899, однак відповідач не погоджується зі строком, на який йому були надані кредитні кошти та сумою нарахованих процентів за користування цим кредитом. Пунктами 1.3,1.7,1.8 договору встановлено, що кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 8500 грн строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальник в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавців активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Як вбачається з розрахунків заборгованості, що містяться у матеріалах справи, позичальнику нараховувались відсотки за користування кредитом у період із 28 червня 2021 року по 19 серпня 2021 року в розмірі 121,54 грн на день, з 23 серпня 2021 року по 21 вересня 2021 року по 195,49 грн. При цьому на погашення заборгованості відповідачем здійснено платежів в розмірі 13965,47 грн (розрахунок заборгованості). Водночас за відсутності доказів, що відповідачем в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дії дисконтного періоду, строк виконання зобов`язання згідно пункту 1.12.1 договору у повному обсязі настав 28 липня 2021 року. Станом на вказану дату загальна заборгованість за кредитом становила 9466,62 грн (заборгованість по тілу кредиту 8499,40 грн та 967,22 грн за сплату відсотків). З розрахунку розміру заборгованості первинного кредитора за кредитним договором №909185899 від 28 червня 2021 року вбачається, що відповідач повного погашення відсотків по кредиту не здійснював, і як наслідок, не продовжував дію кредитного договору. Тому останнім днем користування кредитом відповідно до вказаного договору є 28 липня 2021 року. Хоча відсотки за користування кредитом продовжували нараховуватися кредитором поза межами строку кредитування. Таким чином, вважає, що з огляду на умови договору кредитування з відповідача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8499,40 грн та заборгованість зі сплати відсотків в розмірі 967,22 грн, а всього 9466,62 грн. Також відповідач не погоджується з вимогами позивача щодо стягнення 7000, 00 грн витрат на правову допомогу, такий гонорар не відповідає принципу розумності, витраченому адвокатом часу на участь його в судових засіданнях, який жодного разу не приймав участі в них.

Від представника позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» надійшла відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити в повному розмірі та стягнути судові витрати. Зазначив, що відповідач при укладені договору особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Відповідно до п. 1.9.1 виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 518,30 грн процентів річних, що становить 1.42 процентів від суми кредиту за кожний день користування ними. Згідно з п.1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 520,97 процентів річних, що становить 1,43 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати Позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті. Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 8 499,40 грн. (сума виданого кредиту)* 28 (строк Кредиту)*1,43 (процентна ставка)/100= 3403,15 (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 28 днів) 3403,15/28=121,54 (сума за один день користування кредитом). Відповідач 22 серпня 2021 року здійснив часткове погашення кредиту у розмірі 75,00 грн - оплата по відсоткам. Згідно з п. 1.9.3. у випадку користування Кредитом з боку позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. Згідно з п. 1.12.2 договору з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день користування ним. Сума за один день користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду становить 195,49 грн (8 499,40 (сума виданого кредиту)* 2,30 (процентна ставка)/100). Відповідач 15 вересня 2021 року здійснив часткове погашення кредиту у розмірі 15,00 грн - оплата по відсоткам. Відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, не звертався за додатковими роз`ясненнями положень договору. Позивач у позовній заяві користується безпосередньо ст. 625 ЦК України. Стягнення правничої допомоги у розмірі 7000,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі. А вимога представника відповідача - адвоката Бороха В. М. про стягнення правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн є необґрунтованою та завищеною відносно складності справи, не підтверджена належними доказами.

26 вересня 2025 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від представника відповідача Бороха В. М. , в яких він просить відхилити аргументи, надані позивачем у відповіді на відзив, прийняти рішення з урахуванням аргументів, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву та цьому запереченні. Вважає, що з огляду на погоджені сторонами умовами кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру відсоткової ставки за кожен день прострочення та періоду кредитування, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8499,40 грн, заборгованість зі сплати нарахованих відсотків, які склали 967,22 грн, а всього 9466,62 грн. Також на адресу суду були подані письмові пояснення відповідача, в яких він зазначає, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, оскільки вважає, що позивач не набув права вимоги до відповідача, а тому в позові потрібно відмовити повністю.

19 січня 2026 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що подані витяги з реєстрів відповідають загальним вимогам належності та допустимості доказів, передбаченим ст. ст. 76, 77 ЦПК України. Законодавство України не встановлює чіткої уніфікованої форми таких витягів, а тому важливим є зміст документа, його реквізити та відповідність домовленостям між сторонами договору. Вважає, що позивач набув право вимоги, тому позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 28 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №909185899 на суму 8500,00 грн. Строк кредитування 28 днів, інші умови договору зазначені в самому договорі, з якими відповідач ознайомився та підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV52Х7Y. Номер картки зазначений № НОМЕР_1 . Також, до кредитної лінії відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 909185899, що є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 1.7 договору кредитна лінія надається строком на 28 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі - «Дисконтний період»). У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором.

У п. 1.8 сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та відповідно строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.

Пунктом 1.9.3 договору передбачено, що у випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним Договором щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору.

Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду виключно за умови, якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,70 процентів від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору.

Згідно з п. 1.15 договору продовження строку Дисконтного періоду та настання відкладальних обставин, що мають наслідком продовження строку надання Кредиту, застосування Базової процентної ставки та нарахування процентів за ставкою, що застосовується після закінчення Дисконтного періоду, не є зміною істотних умов цього Договору та не потребує змін цього Договору та укладення додаткових угод до нього. Усі істотні умови договору, в тому числі порядок продовження строку дії Договору, розмір процентних ставок та порядок їх застосування, погоджені Сторонами під час укладення цього Договору.

Згідно з п. 4.2 договору у будь-якому разі зобов`язання що виникли під час дій Договору діють до повного їх виконання. Пункт 4.3. договору визначає, що сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п.1.7.2. Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

В п. 5 паспорту споживчого кредиту «Порядок повернення кредиту» зазначено, що проценти за користування Кредитом виплачуються в кінці строку надання Кредиту (Дисконтного періоду), а у разі користування Кредитом понад встановлений строк Дисконтного періоду, кожного дня користування Кредитом.

Своїм електронно цифровим підписом відповідач підтвердив, що отримав та ознайомився із інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних мною ним умов кредитування. (а.с. 16-23, 26-29, 72-80).

Відповідно до платіжного доручення від 28 червня 2021 року ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 кошти згідно з договором №909185899 від 28 червня 2021 року в розмірі 8500,00 грн на картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем було вказано у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 28 червня 2021 року (а.с. 12, 19).

Згідно з листом АТ «Сенс банк» №12239-БТ-32.3/2025 від 15 вересня 2025 року на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) банком була емітована в тому числі й платіжна картка № НОМЕР_3 . На картковий рахунок за період з 28 червня 2021 року по 03 липня 2021 року було виконано зарахування у сумі 8500, 00 грн. Номер телефону НОМЕР_4 був фінансовим номером телефону за картковим рахунком № НОМЕР_3 та знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 (а.с. 107-110).

Зважаючи на норми статті 46 Закону України «Про платіжні послуги» у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу, відомості про нього, як про належного отримувача кредиту, не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась.

Таким чином, перерахування кредитних коштів відбувалось на картковий рахунок, вказаний ОСОБА_1 під час заповнення заявки.

З довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що 28 червня 2021 року договір відправлений позичальнику, номер телефону НОМЕР_4 , підписав договір №909185899 одноразовим ідентифікатором MNV52Х7Y, строк дії договору 28 днів, тобто до 26 липня 2021 року та 20 липня 2021 року відповідач сплатив проценти в сумі 2656,00 грн, чим продовжив строк кредитування строком на 24 дні до 19 серпня 2021 року за процентною ставкою 1,43 % (а.с. 15).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно з ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України.

За ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

За вимогами ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог статтей 525-526, 530, 1050 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» належне йому право вимоги коштів до відповідача, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить товариству з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача.

Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено, що згідно з умовами Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому (а.с. 54-59).

28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду до вказаного договору факторингу №19 (а.с. 59 зв.б.).

31 грудня 2020 року, 31 грудня 2021 року, 31 грудня 2022 року, 31 грудня 2023 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткові угоди до вказаного договору факторингу №26, №27, №31, №32 (а.с. 60-66).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №152 від 21 вересня 2021 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги в тому числі і до ОСОБА_1 у сумі 19718,87 грн (а.с. 52-53).

Таким чином, право вимоги перейшло від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку, а отже Право вимоги до Відповідача перейшло до ТОВ "Таліон Плюс" 21 вересня 2021 року, тобто після укладання Кредитного договору № 909185899 від 28 червня 2021 року. Реєстр прав вимоги, підписаний сторонами, містить всі необхідні дані (сума вимоги, боржник, дата переходу, підписи), тому він є достатнім доказом передачі права вимоги. Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України правочин є дійсним, якщо він відповідає волевиявленню сторін та не суперечить закону.

05 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/0820-01.

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 2.1. Розділу 2 Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року передбачено, що ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги,а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с. 48-51).

03 серпня 2021 року, 30 грудня 2022 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткові угоди до вказаного договору факторингу №2, №3 (а.с. 50).

Таким чином, додатковими угодами продовжено строк дії Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишились без змін.

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №10 від 31 липня 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 30666,31 грн (а.с. 46-47).

Підписання реєстру прав вимог - передача права вимоги відбулась в межах часових рамок чинності Договору факторингу - до 30 грудня 2024 року.

08 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» належні йому права вимоги.

Згідно з п.1.2 Договору перехід від Клієнта (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») до Фактора (Позивач) прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2. На підтвердження переходу права вимоги до позивача разом з позовною заявою долучено Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №08/07/25-Е від 08 липня 2025 року (а.с. 38-44).

Відповідно до Реєстру боржників до зазначеного договору факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у сумі 30666,31 грн (а.с. 40-41).

У постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі №753/20537/18, від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 відображений правовий висновок, згідно з яким належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Матеріали справи не містять доказів визнання судом договорів факторингів від 28 листопада 2018 року за №28/1118-01, від 05 серпня 2020 року №05/0820-01 та від 08 липня 2025 року №08/07/25-Е недійсним. За таких обставин, діє презумпція правомірності правочину, оскільки його недійсність прямо законом також не встановлена.

Статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 2-2035/11, від 13 листопада 2024 року №709/1151/24, від 22 листопада 2024 року №601/1776/24).

Отже, виходячи з положень статті 516 ЦК України та судової практики, за відсутності повідомлення боржника про заміну кредитора, виконання боржником своїх зобов`язань перед первісним кредитором вважається належним. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази такого виконання зобов`язання на користь первісного кредитора, тому відповідач не звільняється від виконання зобов`язання на користь позивача у справі, який належним чином підтвердив факт переходу до нього права вимоги до відповідача за кредитним договором.

Отже, суд визнає, що копії договорів факторингу, реєстри прав вимоги та платіжні інструкції про оплату фінансування за відступлення прав вимог є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Відтак, позивач набув право вимоги до відповідача на підставі та у порядку, передбаченому чинним законодавством, за договорами факторингів від 28 листопада 2018 року за №28/1118-01, від 05 серпня 2020 року №05/0820-01 та від 08 липня 2025 року №08/07/25-Е.

Згідно з розрахунками заборгованості та виписки з особового рахунку ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 909185899 від 28 червня 2021 року станом на 31 липня 2025 року становить 30666,31 грн., з яких: 8499,40 грн - заборгованість за кредитом; 22166,91 грн - заборгованість за процентами, що разом становить 30666,31 грн (а.с. 34, 35).

Також із наданого суду розрахунку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» можливо прослідкувати, що 28 червня 2021 року відповідачу було видано кредит в сумі 8500, 00 грн та дійсно відповідно до п. 1.9.1. виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 518,30 (п`ятсот вісімнадцять цілих три десятих) процентів річних, що становить 1,42 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним.

Нарахування відсотків здійснюється таким чином: 8 500,00 грн. (сума виданого кредиту)* 28 (строк Кредиту)*1,42 (процентна ставка)/100 = 3379,60 (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 28 днів) 3379,60/28=120,70 (сума за один день користування кредитом).

Відповідач 20 липня 2021 року здійснив часткове погашення кредиту у розмірі 2 656,00 грн, з яких 2655,40 - оплата по відсоткам та 0,60 грн.- оплата по тілу кредиту.

Відповідно до п. 1.9.2 договору за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 520,97 (п`ятсот двадцять цілих дев`яносто сім сотих) процентів річних, що становить 1,43 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір індивідульної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті. Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 8 499,40 грн. (сума виданого кредиту)* 28 (строк Кредиту)*1,43 (процентна ставка)/100 = 3403,15 (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 28 днів); 3403,15/28=121,54 (сума за один день користування кредитом). Відповідач 22 серпня 2021 року здійснив часткове погашення кредиту у розмірі 75,00 грн - оплата по відсоткам.

Згідно з п. 1.9.3. у випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду.

Згідно з п. 1.12.2 договору з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день користування ним, тобто 195,49 грн - сума за один день користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду (8 499,40 (сума виданого кредиту)* 2,30 (процентна ставка)/100).

Дійсно з розрахунку вбачається, що відповідач 15 вересня 2021 року здійснив часткове погашення кредиту у розмірі 15,00 грн - оплата по відсоткам (а.с. 36-37).

Тому з розрахунку вбачається, що тіло кредиту становить 8499,40 грн, оскільки відповідач сплатив 0,60 грн, відсотки з урахуванням внесених сум становлять 11219,47 грн (а.с. 36-37), на вказані суми з 22 вересня 2021 року продовжуються нараховуватися відсотки за користування кредитом за процентною ставкою 2,30 % (195,49 грн) (а.с. 35).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначається, що:

- проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (пункт 81);

- припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91);

- на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 97);

- при цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність (пункт 106).

Тобто доводи представника відповідача суд відхиляє, оскільки відповідач, уклавши договір № 909185899, повністю був ознайомлений з ним, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір, про що також свідчать надані докази.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування зазначеного розрахунку заборгованості, як і не надано доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань.

Враховуючи зазначені норми права та надані суду докази, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором, позивачем доведено.

А тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс», як набувача права вимоги до цього боржника на підставі Договорів відступлення прав вимог, заборгованості за кредитом.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №909185899 від 28 червня 2021 року в загальному розмірі 30666,31 грн.

Щодо витрат на правову допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані договір про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року №09/07/25-01, укладеним між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «ЕЙС» з додатком № 1 протоколом погодження вартості послуг (а.с. 32-33); додаткова угода від 09 липня 2025 року №6 до договору про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09 липня 2025 року (а.с. 31 зв.б.); акт прийому-передачі наданих послуг від 09 липня 2025 року, відповідно до якого вартість наданих послуг становить 7000,00 грн (а.с. 31), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 30 зв.б.).

Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, заяву представника відповідача Бороха В. М. про зменшення витрат на правову допомогу, а також враховуючи, що вказана цивільна справа не є справою значної складності, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 7000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом цього позову, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 611,1054 ЦК України, ст. ст. 10-13, 81, 89, 141, 263-265,280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою «Фінансова компанія «ЕЙС» (02090, м. Київ, вул. Алматинська, 8, офіс 310а, ідентифікаційний код юридичної особи в ) заборгованість за кредитним договором №909185899 від 28 червня 2021 року в розмірі 30666 (тридцять тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 31 копійка, судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І. Г. Вортоломей