Провадження № 22-ц/4808/48/26
Провадження № 22-ц/4808/49/26
Головуючий у 1 інстанції ГРИНЬКІВ Д. В.
Суддя-доповідач Максюта
22 січня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,
суддів: Пнівчук О.В., Василишин Л.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Дробінової Інги Валеріївни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2025 року та додаткове рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2025 року,
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2025 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів.
Позовні вимоги мотивувала тим, що протягом серпня-вересня 2024 року нею перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в загальній сумі 167 084,09 грн, які відповідач безпідставно зберегла. Вказувала, що жодних договорів чи інших підстав для перерахунку цих коштів та подальшого їх збереження між сторонами не існувало як на момент переказу коштів, так і на момент подання позову. 23.05.2025 року вона надіслала відповідачу претензію про повернення коштів, однак жодної відповіді від останньої не надходило, кошти не повернуто.
Просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 167 084,09 грн безпідставно збережених коштів та інфляційні витрати за весь строк прострочення виконання зобов`язання в розмірі 16 160,67 грн та 3% річних в розмірі 3470,79 грн, а також витрати на оплату судового збору. При цьому вказала, що попередній розрахунок витрат, які позивач планує понести в рамках судового розгляду справи складає 50 000 грн витрат на правничу допомогу.
Короткий зміст оскаржуваних рішень суду
Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів відмовлено.

Додатковим рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8100 (вісім тисяч сто) грн.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2025 року та додаткове рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2025 року без змін.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Дробінова Інга Валеріївна подала клопотання про ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат на правничу допомогу, яке надійшло до суду 12 січня 2026 року, в якій просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з апелянта ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26 000 грн.

Позиція інших учасників справи

Представник ОСОБА_2 адвокат Цибак Орест Володимирович подав заперечення на клопотання про стягнення судових витрат, в яких не погоджується із клопотанням представника відповідача про стягнення 26 000 грн витрат на правничу допомогу, оскільки заявлена сума є необґрунтованою, неспівмірною та такою, що суперечить принципам розумності та реальності адвокатських витрат. Крім того, зазначає, що представник відповідача не дотрималась вимог статті 141 ЦПК України, а саме: не подала заяву про стягнення витрат на правову допомогу з доказами понесення такої до прийняття рішення у справі, тому немає підстав для задоволення клопотання про стягнення судових витрат. Просить у задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю, у разі констатації наявності підстав для задоволення заяви зменшити розмір витрат до 1000 грн.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

З урахуванням положень ст. 270 ЦПК України, оскільки суд вирішує лише питання про судові витрати, апеляційний суд не вбачав необхідності викликати сторони для вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення, а тому розглянув це питання без виклику зазначених осіб, роз`яснивши іншим учасникам право подати заперечення на вказану заяву.

Вирішуючи клопотання представника відповідача адвоката Дробінової І.В. про ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вказаний порядок та строки представником відповідача адвокатом Дробіновою І.В. дотримані, оскільки у поданому нею 13.11.2025 року відзиві на апеляційну скаргу вона вказала попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу та зазначила, що детальний опис судових витрат та докази їх понесення буде надано у повному обсязі протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, клопотання про ухвалення додаткового рішення подано 12.01.2026 року, тобто на четвертий день з дня ухвалення апеляційним судом 08.01.2026 року постанови у цій справі.

Зважаючи на це, не заслуговують на увагу заперечення представника позивачапро те, що представник відповідача не дотрималась вимог статті 141 ЦПК України.

Так, оскільки постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2025 року та додаткове рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2025 року без змін, є підстави для стягнення з позивача-апелянта на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Щодо розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь відповідача

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постановах Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 591/550/20 (провадження № 61-6344св23), від 12 серпня 2025 року у справі № 639/419/24 (провадження № 61-4135св25), від 20 серпня 2025 року у справі № 758/2247/24 та інших вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

До заяви про ухвалення додаткового рішення долучено:

-копію Договору про надання правової допомоги № 16/06/2025/1 від 16.06.2025 року, укладеного ОСОБА_1 з адвокатським бюро «Інга Дробінова та партнери», предметом якого є, зокрема, надання правничої допомоги клієнту з питань захисту прав та інтересів клієнта, його представництво в межах судового розгляду цієї цивільної справи (п.1.1 договору).

-копію Рахунку № 04/11/2025 від 04.11.2025 року.

-Квитанцію № 240268481 від 04.11.2025 року.

-копію Рахунку № 16/12/2025 від 16.12.2025 року.

-Платіжну інструкцію № 8401-3495-3842-8017 від 27.12.2025 року.

-копію Рахунку № 09/01/2026 від 09.01.2026 року.

-Платіжну інструкцію № 8402-7586-8945-8594 від 10.01.2026 року.

-Платіжну інструкцію № 8402-7582-2071-4248 від 10.01.2026 року.

-Акт наданих послуг № 12/01/2026 від 12.01.2026 року, згідно якого загальна вартість наданих послуг становить 26 000,00 гривень, куди входить: 1. підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 15 000 грн 2. участь в судовому засіданні від 02.12.2025, яке було відкладене не з вини Адвоката 2 500 грн. 3. участь в судовому засіданні від 23.12.2025 року, яке було відкладене не з вини Адвоката 2 500 4. участь в судовому засіданні 08.01.2026 року - 6 000 грн.

Вартість наданих послуг в розмірі 26 000,00 грн оплачена відповідачем у повному обсязі.

Водночас, суд апеляційної інстанції враховує заперечення відповідача щодо необґрунтованості та завищеного розміру вартості наданих адвокатом послуг.

Представник відповідача просить стягнути по 2 500 грн за кожне засідання (02.12.2025 та 23.12.2025), які були відкладені не з вини Позивача. Суд вважає, що вказані судові витрати на загальну суму 5 000 грн не підлягають відшкодуванню, оскільки адвокатом не було вчинено жодних процесуальних дій, а судові засідання мали відбуватися у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Фактично у суді апеляційної інстанції проводилось лише 1 судове засідання, суд вважає, що вартість участі адвоката у цьому судовому засіданні в розмірі 6000 грн є завищеною, з огляду на те, що адвокат брав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, тому компенсація послуг підлягає зменшенню до 3000 грн.

Вартість підготовки відзиву (15 000 грн) також є явно завищеною, оскільки правова позиція відповідача не змінювалася, відзив на апеляційну скаргу за своїм змістом є фактичним дублюванням відзиву на позовну заяву та заперечень, поданих до суду першої інстанції. Написання такого документу не потребувало додаткового вивчення джерел права чи аналізу нових доказів. Суд першої інстанції у додатковому рішення вже надав оцінку вартості послуг щодо підготовка відзиву на позов, встановивши її реальну вартість у розмірі 2 500 грн. Тому збільшення вартості ідентичної послуги в апеляційній інстанції у 6 разів є безпідставним. З огляду на це, колегія суддів вважає, що вартість підготовки відзиву необхідно зменшити до 2500 грн.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, зважаючи на клопотання представника позивача про зменшення розміру судових витрат, апеляційний суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції до 5500 грн, які складаються із 2500 грн (підготовка відзиву на апеляційну скаргу) та 3000 грн (участь у судовому засіданні 08.01.2026 року), та підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 270, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Дробінової Інги Валеріївни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: О.В. Пнівчук

Л.В. Василишин