Справа № 358/1960/25 Провадження № 2/358/180/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Тітова М.Б.,

за участю секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у залі м. Богуслав, без фіксування судового розгляду за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

14 жовтня 2025 року представник позивача ТОВ "ФК "Гелексі" адвокат Рудзей Ю.В. звернувся до Богуславського районного суду Київської області з вказаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 171161 від 13.07.2020 у розмірі 20511,96 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 13 липня 2020 року між ТОВ "ФК "Гелексі" та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 171161, відповідно до якого ОСОБА_1 , було надано грошові кошти у якості позики в розмірі 4200,00 грн строком на 18 днів під процентну ставку 0,01% в день та комісією 1,9%, підвищена комісійна винагорода у випадку прострочення терміну платежу 3,0%.

Однак відповідач не виконує взяті на себе договором зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 20511,96 грн., яка складається із 4200,00грн. заборгованості за сумою кредиту та 16311,96 грн. заборгованості за комісіями та відсотками, яку представник позивача просить стягнути у судовому порядку.

Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області від 5 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Сторонам було надано строк для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень, позивач та відповідач своїм правом на подання письмових пояснень не скористалися.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 13.07.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи укладено договір позики № 171161 в електронній формі з наступними умовами: сума позики 4 200,00 грн., дата повернення коштів 31.07.2020, позика надається шляхом безготівкового зарахування відповідної суми на банківський рахунок позичальника, стандартна процентна ставка 0,01% в день, комісія 1,5% (а.с. 9-16).

Підписанням договору сторонами погоджено всі істотні умови та графік платежів (а.с. 17).

Крім того, 31.07.2020 сторонами підписано Додаткову угоду №1 до Договору позики №171161 від 13.07.2020, якою внесено зміни до договору у частині дати повернення: строк повернення позики продовжено до 18.08.2020 та узгоджено відповідний графік платежів. Згідно п. 4.1 Угоди позичальник зобов`язується повністю повернути позикодавцю суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором, не пізніше 18.08.2020 (а.с. 18).

18.08.2020 між сторонам укладено Додаткову угоду №2, якою строк дії договору продовжено до 04.09.2020 та погоджено графік платежів. Згідно п. 4.1 Угоди позичальник зобов`язується повністю повернути позикодавцю суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором, не пізніше 04.09.2020 (а.с. 20).

05.09.2020 сторонами підписано Додаткову угоду №3 та продовжено строк дії договору до 23.09.2020 та погоджено відповідний графік платежів. Згідно п. 4.1 Угоди позичальник зобов`язується повністю повернути позикодавцю суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором, не пізніше 23.09.2020 (а.с. 22).

Також позивачем надано паспорт позики, в якому погоджено всі істотні умови договору (а.с. 24-28).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором за період 13.07.2020-01.08.2025, позичальник ОСОБА_1 має заборгованість, яка складається з: 4200,00 грн. заборгованість за позикою, 57,96 грн. прострочені відсотки та 16254,00 грн. сума простроченої комісії (а.с.29-39).

Згідно довідки ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» від 01.09.2025 №171161, товариство надавало послуги ТОВ «ФК «Гелексі» з переказу грошових коштів фізичним особам без відкриття рахунку, у тому числі на рахунок відповідача ОСОБА_1 13.07.2020 у сумі 4200,00 грн. на банківську картку НОМЕР_1 (а.с. 44).

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.

В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу.

Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.

Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд робить висновок, що 13.07.2020 між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням договору позики. ОСОБА_1 , будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування позиченими коштами, підписав електронним одноразовим ідентифікатором документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи.

Відповідач отримав кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх у розмірах та у строки, зазначеними в договорі позики та в послідуючи укладеними Додатковими угодами, однак він не виконав обов`язок з повернення отриманих коштів і позивач вправі вимагати захисту своїх порушених прав у судовому порядку.

Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині стягнення тіла кредиту, нарахованих відсотків та комісії повністю відповідає умовам договору позики та його строку дії, і за відсутності альтернативного розрахунку від відповідача приймається судом як достовірний, тому позовні вимоги суд задовольняє.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених ТОВ «ФК «Гелексі» витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі 5000,00 грн. позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 09.07.2025; актом наданих послуг правничої допомоги №800 за договором про надання правничої допомоги від 09.07.2025.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. згідно платіжної інструкції від 10.10.2025 №1628, позовні вимоги судом повністю задоволено, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 133, 141, 158, 259, 263-265, 354 ЦПК України, 525, 526, 626,629, 63, 633, 1054 ЦК України, ЗУ "Про електронну комерцію", суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» (, адреса: вул. В.Липинського, 10/1, м. Київ, 01054) заборгованість за договором позики №171161 від 13.07.2020 у розмірі 20 511 (двадцять тисяч п`ятсот одинадцять) гривні 96 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» (, адреса: вул. В.Липинського, 10/1, м. Київ, 01054) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» (, адреса: вул. В.Липинського, 10/1, м. Київ, 01054) судові витрати з професійної правничої допомоги у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов