Справа № 539/4636/25
Провадження № 2/539/2044/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 січня 2026 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчука М. М.,

за участі секретаря судового засідання Крайсвітньої Н. М.,

розглянувши в приміщенні суду у місті Лубнах Полтавської області у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі ТОВ «ГК «Нафтогаз України») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Позовна заява мотивована тим, що позивач як суб`єкт ринку газу з 01 листопада 2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб на території України. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Відповідач є споживачем постачальника «останньої надії», була включена до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та споживала газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів постачальника «останньої надії», яку зазначено у витязі з білінгової системи «Газоліна» «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку позивача. Постачальник «останньої надії» компанія, яка зобов`язана протягом 60 днів постачати газ споживачу, якщо він залишиться без постачальника. Позивач здійснював постачання природного газу на об`єкт боржника на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії».

Оператором ГТС України здійснено перенесення побутових споживачів, які станом на 08 червня 2022 року знаходились в реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», до реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Включення споживача до реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не передбачало підписання споживачем заяви-приєднання. Таким чином, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснювало постачання природного газу на об`єкт споживача на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, який є типовим та публічним, а споживач, в свою чергу, зобов`язаний своєчасно оплачувати вказаному товариству вартість спожитого природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність укладеного між постачальником та споживачем письмового договору на постачання природного газу не є підставою для відмови судом у задоволені позовних вимог.

На умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам позивач постачав природний газ, а відповідач отримувала його та використовувала для власних потреб. Вартість використаного природного газу відповідач зобов`язана сплачувати щомісячно, відповідно до діючих тарифів.

Об`єм (обсяг) спожитого відповідачем природного газу передається оператором ГРМ в інформаційну платформу оператора газотранспортної системи (Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України») Iplatforma, та у подальшому імпортується постачальником у білінгову систему «Газоліна» та використовується останнім для розрахунку вартості спожитого природного газу. Постачальник проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу.

Позивачем поставлено відповідачу природний газ, вартість якого не сплачена останньою, про що свідчить виписка з особового рахунку фінансового стану. Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачувала нараховані суми за спожитий природний газ, то це свідчить про неналежне виконання нею своїх зобов`язань, відповідно, порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ.

Відповідачем по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 01 листопада 2020 року до 31 липня 2025 року включно спожито природний газ на загальну суму 42 033,96 грн, вартість якого залишилась не оплаченою споживачем. Зазначений об`єкт нерухомості належить відповідачу на праві власності, про що свідчить витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

На підставі викладеного ТОВ «ГК «Нафтогаз України» просило стягнути із ОСОБА_1 борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 42 033,96 грн та судовий збір 2 422,40 грн.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Рух справи

10 вересня 2026 року ТОВ «ГК «Нафтогаз України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 вересня 2026 року справу № 539/4636/25 передано судді Пилипчуку М. М.

Суддя на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) 12 вересня 2025 року звернувся із запитом до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Згідно з відповіддю Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, яка надійшла на адресу суду 25 вересня 2025 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ТОВ «ГК «Нафтогаз України» 25 вересня 2025 року звернулося до суду із клопотанням про долучення доказів щодо сплати судового збору.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 21 жовтня 2025 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив.

ТОВ «ГК «Нафтогаз України» 21 жовтня 2025 року звернулося до суду із заявою, в якій просило провести судове засідання за відсутності представника позивача, вказувало, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

У судові засідання 21 жовтня 2025 року, 17 листопада 2025 року та 15 грудня 2025 року та 15 січня 2026 року відповідач не з`явилася.

Судові повістки були направлені відповідачу на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання. Вказані обставини підтверджені рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач на виконання вимог статті 131 ЦПК України повідомляла суд про зміну адреси місцезнаходження. Суд вважає, що відповідач не з`явилася в судові засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 15 січня 2026 року постановив ухвалу про проведення у справі заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 21 січня 2026 року.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд встановив, що з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 13 листопада 2015 року зареєстровано ТОВ «ГК «Нафтогаз України», , вид економічної діяльності торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний).

ТОВ «ГК «Нафтогаз України» як суб`єкт ринку газу з 01 листопада 2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу на території України фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 04 липня 2017 року № 880.

За змістом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04 вересня 2025 року № 442108346 ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , підстави виникнення права власності договір дарування від 08 листопада 2004 року серії ВВО № 571139, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 09 листопада 2004 року.

Згідно з відповіддю Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 16 вересня 2025 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ТОВ «ГК «Нафтогаз України» проведено розрахунок фінансового стану за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який належить споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за змістом якого у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за споживання газу за період з 01 листопада 2020 року до 01 липня 2025 року у розмірі 42 033,96 грн, об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ 5 312 куб. м.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП, від 30 вересня 2015 року № 2494, Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі Правила № 2496).

Згідно зі статтею 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За змістом пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами (пункт 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

У пункті 39 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що суб`єкт ринку природного газу оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, газовидобувне підприємство, споживач.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» (з змінами, внесеними згідно із Законом від 20 вересня 2019 року № 124-IX) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції Закону від 02 листопада 2021 року № 1850-IX) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Договір постачання природного газу об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків для забезпечення опалення та постачання гарячої води до квартир співвласників (крім нежитлових приміщень) укладається на весь обсяг споживання природного газу для таких потреб та не може встановлювати різні ціни в межах цього обсягу. Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним.

Правила постачання природного газу затверджуються Регулятором після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства і є обов`язковими для виконання всіма постачальниками та споживачами (частина четверта статті 12 Закону України «Про ринок природного газу»).

Споживач зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів (пункт 2 частини другої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу»).

За змістом пункту 3 розділу I Правил № 2496 постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним.

У пункті 2 розділу ІІI Правил № 2496 визначено, що за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі Типовий договір), що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до пункту 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. У разі встановлення лічильника газу у комунальній квартирі об`єм споживання природного газу розраховується відповідно до кількості мешканців квартири та займаної ними площі.

Згідно з абзацами четвертим та п`ятим пункту 5 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач подав до суду виписку фінансового стану споживача ОСОБА_1 (яка є власником будинку АДРЕСА_1 , та зареєстрована за цією ж адресою), відповідно до якого у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за споживання газу за період з 01 листопада 2020 року до 01 липня 2025 року у розмірі 42 033,96 грн, об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ 5 312 куб. м.

Відповідач не надала суду доказів, які б спростували визначений оператором ГРМ об`єм спожитого газу, невідповідність дійсності показників споживання газу за даними оператора ГРМ, а також доказів оплати нею спожитого природного газу у вказаний період та відсутності заборгованості за спожитий газ перед постачальником газу. У матеріалах справи відсутнє обґрунтування відповідача щодо неправильності обрахунку наявної заборгованості, а також інше спростування заявлених у справі вимог.

Висновки за результатами розгляду позовних вимог

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків як споживача щодо оплати вартості спожитого газу.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатом розгляду справи позов задоволено, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2 422,40 грн судового збору. До суду не подано доказів, що відповідач звільнена від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76, 81, 258, 259, 263265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (рахунок: НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк» м. Києва, МФО 300465) борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 42 033 (сорок дві тисячі тридцять три) гривні 96 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (рахунок: НОМЕР_3 в АБ «Укргазбанк» м. Києва, МФО 320478) 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок № 1; ).

Відповідач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя М. М. Пилипчук