КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд в складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2025 року про передачу справи на розгляд іншого суду по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Деснянське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, на дії органу поліції, який здійснював виконання ухвали суду,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва зі скаргою на дії органу поліції, який здійснював виконання ухвали суду від 16.02.2022 по справі № 754/1942/22 про розшук боржника ОСОБА_2 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.10.2025 скаргу передано за підсудністю для розгляду до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 26-27).

Не погоджуючись із ухвалою суду, скаржниця, звернулася із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до Деснянського районного суду м. Києва для продовження розгляду справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передачу справи за підсудністю, оскільки нею не подавалася скарга на дії державного виконавця, а поданою скаргою оскаржуються дії працівників поліції, які здійснювали розшук боржника у виконавчому провадженні (а.с. 29-31).

Ухвалами Київського апеляційного суду від 02.12.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 54-56).

Зазначені ухвали були направлені на адресу скаржниці, які були отримані 08.12.2025 та заінтересованої особи, які були отримані 24.12.2025.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, щодо передачі справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд іншого суду, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що Деснянським районним судом м. Києва як судом першої інстанції не розглядалась справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментних платежів на утримання дитини, та про утримання дружини, з якою проживає дитина, від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, не ухвалювалось відповідне судове рішення та не видавався виконавчий лист, зазначивши при цьому, що скарга мала бути подана до Голосіївського районного суду м. Києва, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 446 ЦПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна (ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

В силу ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.02.2022 було задоволено подання старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черухи О.М. про розшук боржника ОСОБА_2 та оголошено розшук ОСОБА_2 .

Вищенаведене свідчить про те, що державний виконавець звернувся до суду першої інстанції із поданням про розшук боржника за місцем виконання судового рішення, тобто до Деснянського районного суду м. Києва.

При цьому, статтею 447 ЦПК України визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (4471 ЦПК України).

В частині першій статті 448 ЦПК України зазначено, що скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У цій справі, ОСОБА_1 є стягувачкою у виконавчому провадженні та звернулась до суду першої інстанції в порядку ст. 447-450 ЦПК України, про що зазначила в скарзі, оскаржуючи дії органу поліції, який здійснював виконання ухвали суду про розшук боржника в межах виконавчого провадження.

Таким чином, ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва зі скаргою в межах виконавчого провадження, однак такий суд не є повноважним судом для розгляду апеляційної скарги, оскільки не є судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, що безальтернативно визначено статтею 448 ЦПК України.

В даному випадку, Деснянський районний суд м. Києва здійснював розгляд питання про розшук боржника, за місцем виконання, в порядку ст. 438 ЦПК України.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, який уповноважений розглядати конкретну справу.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 при зверненні до суду зі скаргою зазначила, що скарга подається у порядку ст. 447-450 ЦПК України та нею оскаржуються дії органу поліції, який здійснював виконання ухвали суду в межах виконавчого провадження, а окрім наведеного, ст. 448 ЦПК України не визначає альтернативної підсудності при зверненні до суду зі скаргою під час виконання судового рішення, Деснянський районний суд м. Києва дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для передачі даної цивільної справи на розгляд Голосіївського районного суду м. Києва, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги вірних висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не вбачається.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2025 року про передачу справи на розгляд іншого суду по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Деснянське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, на дії органу поліції, який здійснював виконання ухвали суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова