ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року

м. Київ

справа № 354/160/25

провадження № 61-12856св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Поляницька сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, державний реєстратор відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Бондарук Ганна Петрівна, державний реєстратор Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Рижов Андрій Вікторович, державний реєстратор Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області Кривнюк Ярослав Дмитрович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури на ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області у складі судді Ваврійчук Т. Л. від 10 червня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду у складі колегії суддів:

Пнівчук О. В., Бойчука І. В., Томин О. О., від 15 вересня 2025 року, і виходив з такого.

Зміст заявлених позовних вимог

1. У січні 2025 року перший заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації звернувся з позовом до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, державного реєстратора відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

Бондарук Г. П., державного реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Рижова А. В., державного реєстратора Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області Кривнюка Я. Д., про витребування земельної ділянки площею 0,0225 га з кадастровим номером :22:002:4073, яка розташована у межах с. Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області, з чужого незаконного володіння у державну власність, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку, а також скасування державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припиненням речових прав на неї.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

2. Ухвалою Яремчанського міського суду від 10 червня 2025 року позовну заяву першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації залишено без розгляду.

3. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що прокурором не було виконано вимоги ухвали суду від 06 травня 2025 року щодо усунення виявлених недоліків, а саме: долучення експертно-грошової оцінки земельної ділянки площею 0,0225 га з кадастровим номером :22:002:4073, чинної на дату подання позовної заяви; внесення на депозитний рахунок міського суду прокурором або Надвірнянською районною військовою (державною) адміністрацією, в інтересах якої поданий позов, грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки.

4. Суд першої інстанції зауважив, що 09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» № 4292-ІХ, яким доповнено частину четверту статті 177 ЦПК України, згідно з якою у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову подаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви. Така вимога встановлена не лише для позовів, які подаються до суду, а й для тих, які вже перебувають у провадженні суду, оскільки вказаним Законом встановлено зворотну дію в часі його приписів в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом.

Основний зміст та мотиви постанови суду апеляційної інстанції

5. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 15 вересня

2025 року апеляційну скаргу першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації залишено без задоволення, а ухвалу Яремчанського міського суду від 10 червня 2025 року - без змін.

6. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що приписи пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України № 4292-ІХ визначають умови та порядок компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом.

7. Тлумачення статті 390 ЦК України свідчить про імперативність її норм, зокрема вона встановлює обов`язок органу місцевого самоврядування або прокурора вносити вартість нерухомого майна на депозитний рахунок суду, що є передумовою для подальшого розгляду справи з метою забезпечення можливості дотримання і виконання вимог закону на момент ухвалення рішення у справі, незалежно від результату розгляду справи.

8. Правовідносини щодо розгляду в суді поданого прокурором позову виникли до набрання чинності Законом України № 4292-ІХ від 12 березня 2025 року, однак вони продовжують існувати і після його ухвалення, тому повинні бути приведені у відповідність з новим правовим регулюванням.

9. Апеляційний суд також зазначив, що обставини добросовісності/ недобросовісності набувача досліджуватимуться та встановлюватимуться судом безпосередньо під час розгляду справи по суті, на підставі наданих сторонами в ході судового розгляду доказів, а не виходячи з наведених позивачем мотивів, які, на його думку, вказують на недобросовісність набувача. Добросовісність набувача презюмується, тобто, незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Отже, згідно з вказаною презумпцією, відповідач ОСОБА_1 вважається добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, а тому слід застосовувати у спірних правовідносинах вимоги Закону України № 4292-ІХ.

Узагальнені доводи касаційної скаргита її рух у суді касаційної інстанції

10. 16 жовтня 2025 року перший заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Яремчанського міського суду від 10 червня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 15 вересня 2025 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

11. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій прокурор зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Крім того, вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

12. У касаційній скарзі прокурор посилається на те, що при зверненні до суду з цим позовом в інтересах Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації, мав обґрунтовані очікування на вирішення спору відповідно до чинних на час звернення правових норм та повернення землі, яка незаконно вибула у приватну власність. Натомість позиція суду щодо зворотної дії у часі нових процесуальних норм позбавляє власника можливості довести перед судом свою правову позицію, необхідність захисту права власності.

13. Згідно з доводами касаційної скарги, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення Закону України № 4292-ІХ, оскільки цей позов поданий прокурором до ОСОБА_1 як до недобросовісного набувача. Прокурор вважає, що відповідачка вочевидь знала про незаконність набуття у приватну власність земельної ділянки лісогосподарського призначення і придбала за невелику суму земельну ділянку, вкриту багаторічними лісовими насадженнями, біля найбільшого в Україні гірськолижного курорту «Буковель». Механізм компенсації вартості майна, яке незаконно вибуло з володіння держави чи територіальної громади, застосовується виключно у разі, якщо відповідачем за позовом прокурора є добросовісний набувач. У письмових поясненнях було наведено низку доводів щодо недобросовісності відповідачки та третіх осіб, проте суд залишив позов без розгляду, не надавши їм належної оцінки. Прокурор у позові та інших процесуальних документах стверджував про обізнаність відповідачки щодо незаконності виділення земельної ділянки та її недобросовісність у спірних правовідносинах.

14. Судами попередніх інстанцій не було враховано, що у Законі України № 4292-ІХ відсутні норми, які вказують на те, що абзац другий частини четвертої статті 177 ЦПК України має зворотну дію у часі. Посилання на пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 4292-ІХ є безпідставним, оскільки цим пунктом передбачено зворотну дію закону в часі у частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування майна.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

15. Ухвалою Верховного Суду від 27 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 354/160/25.

16. Ухвалою Верховного Суду від 25 грудня 2025 рокусправу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У визначений судом строк відзив на касаційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

17. У січні 2025 року перший заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Надвірнянської районної військової (державної) адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки у межах с. Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області з чужого незаконного володіння у державну власність, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, а також скасування державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припиненням речових прав на неї.

18. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області

від 17 лютого 2025 року відкрито провадження у цій справі та залучено до участі у справі третіх осіб.

19. 05 травня 2025 року представник відповідачки адвокат Гончаренко С. М., посилаючись на те, що 09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» № 4292-ІХ від 12 березня 2025 року, яким внесено зміни до статті 390 ЦК України, статей 177, 265 ЦПК України, подав до суду клопотання про залишення позову прокурора без руху та надання строку для долучення позивачем експертно-грошової оцінки спірної земельної ділянки та внесення на депозитний рахунок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області прокурором або Надвірнянською районною військовою (державною) адміністрацією грошових коштів у розмірі вартості спірної ділянки.

20. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06 травня 2025 року позовну заяву першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури залишено без руху та надано строк для усунення недоліків: долучення експертно-грошової оцінки земельної ділянки площею 0,0225 га з кадастровим номером :22:002:4073, чинної на дату подання позовної заяви; внесення на депозитний рахунок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області прокурором або Надвірнянською районною військовою (державною) адміністрацією, в інтересах якої поданий позов, грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки.

21. На виконання ухвали суду Івано-Франківська обласна прокуратура

09 травня 2025 року подала письмові пояснення, згідно з якими на момент подання позову до суду позовна заява у цій справі відповідала вимогам статті 177 ЦПК України у чинній редакції. Абзац 2 частини четвертої статті 177 ЦПК України у редакції Закону України № 4292-ІХ не має зворотної дії в часі, оскільки зазначена норма є нормою процесуального права, а також погіршує становище позивача, що є неприпустимим відповідно до положень статті 58 Конституції України та статті 3 ЦПК України, а відтак підстави для подання прокурором експертно-грошової оцінки спірної земельної ділянки та внесення на депозитний рахунок грошових коштів у розмірі їх вартості відсутні. Окрім цього, при зверненні до суду з вказаним позовом прокурор вказав, що відповідачка ОСОБА_1 при набутті у власність спірної земельної ділянки діяла недобросовісно, не може вважатися добросовісним набувачем, у зв`язку з чим до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення Закону України № 4292-ІХ в частині умов та порядку компенсації органом державної влади добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна. Невнесення прокурором на депозитний рахунок суду вартості спірного майна не виключає можливість розгляду справи та ухвалення рішення про витребування майна у недобросовісного набувача, а у разі якщо суд на стадії ухвалення рішення дійде висновку, що відповідач у справі є добросовісним набувачем, то це є підставою для відмови у задоволенні позову, а не залишення позовної заяви без руху. З урахуванням наведеного прокурор просив продовжити розгляд справи по суті.

22. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10 червня 2025 року позовну заяву першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури у цій справі залишено без розгляду.

Позиція Верховного Суду

23. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення.

24. Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

25. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

26. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

27. Залишаючи без руху поданий прокурором позов з підстав ненадання експертно-грошової оцінки земельної ділянки і невнесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки, та у подальшому залишивши його без розгляду у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення позову без руху, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходили з того, що стаття 390 ЦК (з урахуванням внесених змін Законом України № 4292-ІХ) встановлює обов`язок органу місцевого самоврядування або прокурора вносити вартість нерухомого майна на депозитний рахунок суду, що є передумовою для подальшого розгляду справи з метою забезпечення можливості дотримання і виконання вимог закону на момент ухвалення рішення у справі, незалежно від результату розгляду справи.

28. Згідно з висновками судів попередніх інстанцій ОСОБА_1 вважається добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, поки не буде доведено протилежного, отже на спірні правовідносини поширюються вимоги Закону України № 4292-ІХ.

29. Однак з такими висновками погодитися не можна, виходячи з наступного.

30. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

31. Відповідно до частин першої, четвертої статті 263 ЦПК України судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

32. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

33. 09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» № 4292-ІХ від 12 березня 2025 року, яким внесені зміни, зокрема до статей 388, 390, 391 ЦК України та статей 177, 185, 265 ЦПК України.

34. Законом України № 4292-ІХ статтю 390 ЦК України доповнено частиною п`ятою такого змісту:

«5. Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

35. Відповідно до пунктів 1, 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 4292-ІХ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо:

- нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом;

- нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

36. Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Прикінцевих і перехідних положень Закону України № 4292-IX частину четверту статті 177 ЦПК України доповнено абзацом другим такого змісту:

«У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

37. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму (абзац третій частини другої статті 185 ЦПК України у редакції Закону України № 4292-IX).

38. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц підкреслено, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем.

39. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

40. Положення частини п`ятої статті 390 ЦК України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. Разом з тим, у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача приписи частини п`ятої статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню.

41. Питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення.

42. У випадку встановлення недобросовісності набувача суд задовольняє позов на підставі статті 387 ЦК України без застосування приписів частини п`ятої статті 390 ЦК України, яка визначає порядок компенсації вартості майна добросовісному набувачеві (коли земельна ділянка належала державі (чи територіальній громаді), а останній набувач є добросовісним). Натомість у разі недоведення позивачем недобросовісності набувача і встановлення, що набувач є добросовісним, суд відмовляє у задоволенні позову, зокрема на підставі частини п`ятої статті 390 ЦК України, якщо позивачем попередньо не внесено вартість майна на депозитний рахунок суду.

43. Суди попередніх інстанцій не врахували, що за змістом пункту 2 Розділу ІІ Закону України № 4292-IX положення цього Закону мають зворотну дію в часі у частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

44. Подібні висновки у спірних правовідносинах висловлено у постановах Верховного Суду від 12 листопада 2025 року у справі № 127/8274/24 (провадження № 61-11478св25), від 01 грудня 2025 року у справі № 354/419/25 (провадження № 61-11906св25), від 10 грудня 2025 року у справі № 354/417/25 (провадження № 61-12635св25), від 10 грудня 2025 року у справі № 354/1754/24 (провадження № 61-12524св25).

45. Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор посилався на наявність підстав для витребування земельної ділянки, обґрунтував свої вимоги недобросовісністю набувачів спірної земельної ділянки, зокрема ОСОБА_1 .

46. Прокурор вказував, що усі наведені ним обставини свідчать про відсутність волі держави на вибуття земельних ділянок лісогосподарського призначення з державної у приватну власність, недобросовісність відповідачів у спірних правовідносинах. Прокурор присилався на те, що спірна земельна ділянка на час її набуття відповідачами була частиною лісового масиву, вкрита багаторічною рослинністю (ялицями, ялинами), село Поляниця розташоване на території гірського масиву Карпат, більша площа якого зайнята природними лісами, біля найбільшого в Україні гірськолижного курорту «Буковель». Органи влади не приймали рішень про передачу земельної ділянки у приватну власність.

47. Прокурор стверджував, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих ознак земельної ділянки знали про статус земельної ділянки, її цільове призначення, а ОСОБА_1 діяла недобросовісно (т. 1, а. с. 12, 18).

48. У поданій відповіді на відзив прокурор звертав увагу на обставини укладення договору купівлі-продажу і недобросовісність покупця, поведінку третіх осіб після оформлення права власності на спірну земельну ділянку (т. 2 а. с. 31-38).

49. Тобто, доводи прокурора (касаційної скарги) та його позиція у спірних правовідносинах зводяться до того, що спірна земельна ділянка вибула з водіння держави внаслідок неправомірних і недобросовісних дій її набувачів, зокрема і ОСОБА_1 , за відсутності відповідних рішень компетентного органу.

50. За встановлених у цій справі обставин суди попередніх інстанцій зробили неправильний висновок про залишення позову без розгляду. Прокурор у цій справі пред`явив позов про витребування земельної ділянки у недобросовісного набувача (останнього набувача), отже приписи частини п`ятої статті 390 ЦК України, частини четвертої статті 177, абзацу третього частини другої статті 185 ЦПК України у такому випадку не підлягають застосуванню при вирішенні питання про прийняття позову до розгляду. Питання про добросовісність/ недобросовісність набувачів судом може бути вирішене лише за результатами дослідження доказів у справі на стадії ухвалення судового рішення.

51. З урахуванням наведеного, суди попередніх інстанцій неправильно застосували до спірних правовідносин приписи статті 390 ЦК України, частини четвертої статті 177, частини одинадцятої статті 187 ЦПК України.

52. Згідно з частинами першою, третьою-четвертою статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

53. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

54. Частиною шостою статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

55. Оскільки порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права призвело до ухвалення неправильних судових рішень, оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції відповідно до статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на розгляд суду першої інстанції.

56. У разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом з тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18).

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури задовольнити.

2. Ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області

від 10 червня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду

від 15 вересня 2025 року скасувати, а справу передати на розгляд Яремчанського міського суду Івано-Франківської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович