ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4794/25 Номер провадження 22-ц/814/989/26Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді Дорош А.І., Триголов В.М.,

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2025 року (час ухвалення судового рішення та дата складання повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором в сумі 64 410 грн та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтуванні позовних вимог вказувало на невиконання відповідачем умов договору.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2025 року позов ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 510992-КС-001 про надання кредиту від 26.09.2024 в розмірі 46 624,52 грн, 1 744,13 грн судових витрат, а всього стягнуто 48 368 грн 65 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» прохає змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення процентів, а саме збільшити розмір процентів, що підлягає стягненню із відповідача, з 23 824,52 грн до 32 110 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що сума заборгованості є абсолютно прозорою, а комісія та проценти прямо вказані в положеннях кредитного договору та станом на дату підписання такого договору відповідали чинному законодавству, з чим відповідач був ознайомлений і прийняв умови такого кредитного договору.

Відсотки нараховані в період дії договору, штрафні санкції не нараховувались. Загальна сума до сплати становила 23 824,52 грн, лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум, однак останнім не було сплачено жодної суми.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» і ОСОБА_1 укладено договір №510992-КС-001 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 19 000,00 грн, строком на 24 тижні, тобто до 13.03.2025 зі сплатою відсотків за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 1 % в день (договір наявний в системі «Електронний суд»).

Договір укладено в електронній формі шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором UA-1464 та прийняття (акцепт) пропозиції (оферта) укласти договір №510992-КС-001 про надання кредиту одноразовим ідентифікатором UA-1464 (наявний в системі «Електронний суд»)

Факт надання позичальнику кредитних коштів в сумі 19 000 грн підтверджується інформаційною довідкою з даними транзакції, згідно з якої кошти перераховано 26.09.2024 на платіжну карту НОМЕР_1 , зазначену в анкеті клієнта, емітент платіжної картки отримувача «ПриватБанк»(наявний в системі «Електронний суд»).

Як вбачається з довідки про стан заборгованості, станом на 28.05.2025 у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 64 410 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 19000 грн; заборгованості по відсотках у розмірі 32 110 грн; заборгованості по комісії у розмірі 3 800 грн, заборгованості по штрафам (а.с.11).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обрахування заборгованості за процентами у розмірі 32 110,00 грн не відповідає умовам кредитного договору № 510992-КС-001 від 28 травня 2025 року, згідно якого відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 23 824,52 грн.

Загальна сума, яку відповідач зобов`язався сплатити на виконання умов договору, становить 46 624,52 грн.

Підстави для стягнення штрафу в сумі 9 500 грн також відсутні з огляду на приписи п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Рішення суду у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, сплати комісії та штрафу не оскаржується, а тому відповідно до приписів ст.367 ЦПК України його законність і обґрунтованість апеляційним судом не перевіряється.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами.

Положеннями ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1050 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Нарахування банківською установою відсотків за кредитом можливе лише в межах строку кредитування.

Суд першої інстанції, визначаючи суму відсотків за користування кредитом, взяв до уваги відомості, що містяться у графіку платежів (пункт 4.2.2 кредитного договору), але не звернув уваги, що сума відсотків (процентів), узгоджена сторонами у графіку платежів, обрахована з умовою, що позичальник здійснює часткові платежі згідно графіку. Пунктом 4.2.4 кредитного договору передбачено право кредитора здійснити корегування у нарахуванні відсотків у разі неповернення позичальником будь-якого із платежів у строки, встановлені договором. Оскільки відповідач у справі (позичальник) жодного платежу у строки , встановлені договором, не здійснив, то кредитор набув право обраховувати відсотки (проценти) у розмірі 1% (див. п.10.2 договору) на залишок несплаченої суми.

Отже, розрахунок суми відсотків (процентів) за кредитним договором, враховуючи, що відповідач не здійснив жодного платежу, має бути таким.

Для розрахунку відсотків слід брати період з 26.09.2024 по 13.03.2025 -169 дні.

Заборгованість за весь період складала 19 000 грн, денна процентна ставка - 1% (п.2.4, п.10.2 договору) (наявний в системі «Електронний суд»)

Умовами договору не передбачено нарахування процентів за комісією.

Отже, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за відсотками буде складати 19 000 х 1% х 169 = 32 110 грн.

Таким чином, рішення суду необхідно скасувати в частині стягнення процентів і ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

Відповідно 141 ЦПК України, з врахуванням відсотку задоволених позовних вимог - 85,25%, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» необхідно стягнути 2 422,40 х 85,25% = 2 065,09 грн витрат зі сплати судового збору за подання позову, а також 3 633,60 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2025 року змінити, збільшивши стягуємі суми: заборгованість за кредитом - з 46 624,52 грн до 54 910 грн, судові витрати - з 1 744,13 грн до 2 065,09 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» 3 633,60 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 січня 2026 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді А.І. Дорош

В.М. Триголов