КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/3472/2026 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Янчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року у справі за первісним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Урлівська-36» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Урлівська-36» про визнання рішення загальних зборів недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року позивач ОСББ «Урлівська-36» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті внесків та платежів за управління багатоквартирним будинком.

Позовна заява обґрунтована тим, що власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , створено ОСББ «Урлівська-36», яке є балансоутримувачем вказаного будинку та забезпечує управління та утримання житлового будинку, виконує договірні зобов`язання.

ОСББ «Урлівська-36», діє на підставі Статуту, затвердженого протоколом Загальних зборів №4 від 28.02.2019 року.

Позачерговими загальними зборами ОСББ «Урлівська-36» (протокол № 8 від 16.08.2024) вирішено затвердити внесок на купівлю дизель-генератора (для потреб будинку) в сумі 5000,00 грн. з кожної квартири та внести в щомісячний рахунок на оплату, як одноразовий обов`язковий внесок. Зобов`язати всіх співвласників ОСББ зробити обов`язковий внесок у сумі 5000,00 грн з кожної квартири на купівлі дизель-генератора для потреб будинку.

Відповідач є власником квартири № 341 у вказаному будинку, однак не виконує свого обов`язку з оплати послуг, які надає позивач.

Станом на дату звернення до суду з позовом, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 5000,00 грн, що і стало підставою для звернення до суду.

29.01.2025 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Урлівська-36» про визнання рішення загальних зборів недійсним.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звертається до суду із зустрічною позовною заявою до ОСББ «Урлівська-36» щодо невідповідності здійснених відповідачем процедур ухвалення рішень та проведення позачергових загальних зборів ОСББ «Урлівська-36» 31.07.2024 (Протокол № 8 від 16.08.2024) вимогам Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Статуту ОСББ «Урлівська-36», а саме: повної відсутності обговорення співвласниками ОСББ «Урлівська-36» питання необхідності закупівлі генератора (в порушення вимог абзацу 3 ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»); укладання договорів без попереднього погодження Загальними зборами умов, строком до одного року, на суму, що перевищує 200000 (двісті тисяч) грн без урахування податку на додану вартість (в порушення вимог п. 3 розділу III Статуту ОСББ «Урлівська-36»); неправильного та необґрунтованого визначення частки в загальному обсязі обов`язкових внесків і платежів на придбання генератора (в порушення вимог п. 3 розділу III Статуту ОСББ «Урлівська-36», ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»); утиску прав співвласників на управління ОСББ «Урлівська-36» щодо можливості закупівлі генератора за кошти Резервного фонду ОСББ «Урлівська-36», ненадання доступу до зведеної інформації про результати голосування кожного із співвласників, проведення перевірки з метою унеможливлення фальсифікації результатів голосування (в порушення вимог ст. 14 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

На підставі викладеного, просив суд визнати недійсним рішення загальних зборів ОСББ «Урлівська-36», проведених 31.07.2024 року (Протокол № 8 від 16.08.2024 року) в повному обсязі. Прийняти цей позов до спільного розгляду з первісним позовом та долучити дану позовну заяву до матеріалів справи № 753/24458/24.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року первісний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Урлівська-36» заборгованість по сплаті внесків та платежів за управління багатоквартирним будинком в сумі 5 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Урлівська-36» витрати на правову допомогу адвоката у сумі 8 000 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Урлівська-36» про визнання рішення Загальних зборів недійсним відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у первісному позові ОСББ «Урлівська-36» та задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги щодо чинності рішення позачергових загальних зборів обгрунтовані тим, що зміст спірного рішення не відповідає закону, оскільки встановлено фіксований «єдиний для всіх» одноразовий внесок 5000 грн, попри імператив ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ОСББ» щодо визначення частки співвласника пропорційно площі його приміщення; відсутнє належне економічне обґрунтування суми всупереч ст. 4 цього Закону; саме рішення спрямоване на фінансування правочину, укладеного правлінням до зборів без передбаченого статутом попереднього погодження умов, що виходить за межі повноважень виконавчих органів.

Також грубо порушено процедуру скликання й проведення зборів та оформлення їх результатів: відсутні невід`ємні додатки до протоколу у вигляді листків письмового опитування, персоніфіковані відомості про учасників; пропозицію створити незалежну лічильну комісію відхилено; за таких умов перевірити дотримання законного порогу об`єктивно неможливо, а отже реальні результати голосування не встановлені у спосіб, визначений законом.

Крім того, співвласників позбавлено реальної можливості участі у вирішенні питання: головуючий відмовився ставити на голосування альтернативний спосіб фінансування (за рахунок Резервного фонду), надав недостовірну інформацію про нібито «заблокованість» цього фонду попереднім рішенням («двері»), чим істотно спотворив інформаційне підґрунтя волевиявлення; обговорення в месенджерах підміняло належну процедуру зборів і письмового опитування та не може компенсувати відмову в розгляді альтернативи на самих зборах.

Щодо твердження суду першої інстанції стосовно формального характеру недоліків протоколу, апелянт зазначав, що відсутність невід`ємних додатків до протоколу - листків письмового опитування - унеможливлює перевірку кількості голосів та волевиявлення співвласників у спосіб, передбачений законом. У даній справі у матеріалах прямо зафіксовано відсутність листків опитування як невід`ємної частини протоколу №8 від 16.08.2024 року та про ненадання зведеної інформації про голосування, що перешкодило перевірці підсумків. Попри це суд першої інстанції назвав відсутність додатків «формальною» і так і не провів оцінки достатності голосів, що суперечить наведеним нормам і практиці.

Також неможливість встановити законно необхідну кількість голосів «за» є самостійною підставою для скасування рішень. У даній справі має місце супротив перевірці фактичної кількості тих, хто голосував, відсутність підписів осіб, що здійснювали підрахунок, і відхилення пропозицій про незалежну лічильну комісію - тобто відсутній надійний механізм встановлення підсумків голосування. Це є дефектом не «формальним», а таким, що напряму позбавляє рішення належної голосової підтримки (не дає підтвердити 50%+) і тому належить до безумовних підстав для його скасування.

Щодо висновків суду першої інстанції в контексті необов`язковості листків опитування, недослідження ним питання голосування більшості, апелянт зазначав, що у матеріалах справи - зокрема, у зустрічній позовній заяві - зафіксовано відсутність у Протоколі № 8 від 16.08.2024 року як персоніфікованих даних про учасників (у т.ч. щодо письмового опитування), так і самих листків опитування; окремо вказано, що протокол не містить відомостей про осіб, які здійснювали підрахунок голосів, і відповідних підписів, а пропозицію створити незалежну лічильну комісію головуючий відхилив. Ознайомившись із зустрічною позовною заявою, позивач не вжив жодних дій задля подачі до суду додаткової інформації, зокрема листків опитування, маючи на це близько півроку.

За такої сукупності дефектів вважає, що суд першої інстанції був зобов`язаний констатувати неможливість перевірки результатів голосування, а не робити висновок про наявність більшості «за» на підставі самого протоколу. Ігнорування цих прямих доводів та доказів (у тому числі посилань на відсутність листка опитування, відсутність підписів «лічильників» і відхилення пропозиції щодо лічильної комісії) свідчить про не проведення судом оцінки кворуму у спосіб, якого вимагає закон і усталена практика, не проведення судом оцінки доказів позивача на предмет достатності, і становить самостійну підставу для скасування рішення першої інстанції.

Щодо висновків суду першої інстанції про необов`язковість економічного обгрунтування, апелянт посилався на положення ст. 4 Закону України «Про ОСББ» та зазначав, що матеріали справи засвідчують повну відсутність навіть мінімально належного економічного обґрунтування фіксованої ставки «5000 грн з квартири». Позивач обмежився поданням документів на сам генератор (близько 479 987 грн), не підтвердивши жодних витрат, які б обгрунтовували сукупну мету збору в 2 055 000 грн при 411 квартирах.

Додатково, у подальшому ОСББ отримало бюджетне відшкодування 220 000 грн (до цього - 80 000 грн), що об`єктивно зменшило загальну вартість проекту і породило обов`язок перерахувати суму внеску; перерахунок не здійснено, належних пояснень не надано.

Також вказував, що за розрахунками, викладеними відповідачем в матеріалах справи, для квартири 40,9 кв.м. за загальної суми 781 443,95 грн внесок становив би 1076,72 грн - на порядок менше за нав`язану фіксовану суму 5000 грн. Такий розрив між заявленим платежем і елементарною пропорційною калькуляцією демонструє відсутність економічної вмотивованості й, відповідно, невідповідність припису ст. 4 Закону України «Про ОСББ» щодо обґрунтованих цін.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також вказував, що судом першої інстанції не враховано вимог ст. 20 Закону України «Про ОСББ», якою визначено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Натомість, спірним рішенням позивачем встановлено єдиний внесок для всіх - 5000 грн з кожної квартири, незалежно від її площі чи будь-яких інших ознак, передбачених законодавством.

В порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апелянт зокрема посилався на відсутність мотивованої оцінки аргументів відповідача, ухилення суду від оцінки доказів відповідача, упередженого ставлення та затягування виконання обов`язку по підготовці повного рішення суду.

12 листопада 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСББ «Урлівська-36», в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги вказував, що рішення загальних зборів не суперечить чинному законодавству України та належить до компетенції загальних зборів ОСББ «Урлівська-36», а їх прийняття було викликано об`єктивними обставинами в Україні.

Зазначав, що позивач за зустрічним позовом був повідомлений про час та дату загальних зборів, знав про оголошений порядок денний загальних борів. Однак позивач жодних пропозицій щодо порядку денного загальних зборів у встановлений строк не подавав.

Також ініціативи щодо зміни порядку денного або включення інших питань у визначений законом та статутом строк і порядок не проявив. Жодних доказів протилежного позивач не зазначає та не подає.

В той же час, питання необхідності купівлі генератора неодноразово обговорювалося. Окрім того це питання було безпосередньо обговорене на загальних зборах. Переважна більшість співвласників виступила за необхідність прийняття рішення та відповідним чином проголосувала. Твердження про відсутність обговорення не відповідає дійсності та не підкріплено жодними доказами.

Також позивач був присутній на зборах, що він сам підтверджує. Жодних перешкод у реалізації його права на участь в загальних зборах не було.

Таким чином, під час скликання та проведення загальних зборів жодних порушень вимог закону та/або установчих документів не було. Позивач за зустрічним позовом, як учасник юридичної особи не був позбавлений можливості взяти участь у загальних зборах, і прийняв таку участь.

За таких обставин, жодних підстав, які можуть слугувати підставою для визнання недійсним рішення загальних зборів не встановлено, що і було підтверджено в рішенні суду першої інстанції.

Рішення щодо розміру внеску з кожної квартири було прийнято з урахування особливостей користування дизель-генератором. Матеріалами справи не доведено, що по відношенню до позивача за зустрічним позовом рішенням загальних зборів ОСББ були здійснені будь-які обмеження, а іншим власникам житлових приміщень надані несправедливі переваги за рахунок позивача. Також апелянт не підтверджує, яким чином вказане рішення може бути дискримінаційним по відношенню до нього.

27 листопада 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1

14 січня 2026 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання від позивача за первісним позовом - ОСББ «Урлівська-36», в якому просив проводити судове засідання призначене на 14 січня 2026 року за відсутності представника ОСББ «Урлівська-36».

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позов ОСББ «Урлівська-36» про стягнення заборгованості по сплаті внесків та платежів за управління багатоквартирним будинком, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позачерговими загальними зборами ОСББ «Урлівська-36» від 31.07.2024 року, оформленими протоколом № 8 від 16.08.2024 року, у межах виключної компетенції зборів було визначено обов`язковий одноразовий внесок у сумі 5000,00 грн з кожної квартири на придбання дизель-генератора для забезпечення функціонування будинку під час відключень електроенергії. Рішення зборів є чинним, не скасованим у судовому порядку, а тому має обов`язкову силу для всіх співвласників незалежно від їхньої згоди. Водночас відповідач свій обов`язковий внесок не сплатив, у результаті чого станом на день звернення до суду утворилася заборгованість у розмірі 5000,00 грн.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість первісного позову ОСББ «Урлівська-36» та наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 5000,00 грн на користь ОСББ.

Вирішуючи питання судових витрат в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Урлівська-36» витрат на правову допомогу, які були заявлені позивачем у розмірі 12 000 грн, суд першої інстанції керувався зокрема положеннями ст. 141, 137 ЦПК України та обгрунтовував свої висновки тим, що справа є нескладною, суд вважав, що визначений сторонами до відшкодування гонорар, є завищеним і не є співмірним, обґрунтованим і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, тому суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність зменшення розміру його відшкодування до 8000 грн.

Вирішуючи питання судових витрат в частині сплаченого ОСББ «Урлівська-36» судового збору, суд першої інстанції керувався положенням ч. 6 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та обгрунтовував свої висновки тим, що відповідач ОСОБА_1 як інвалід війни III групи звільняється від обов`язку сплати судового збору, а відповідний збір в розмірі 3028 грн 00 коп. у справі має бути компенсований до Державного бюджету України у передбаченому порядку.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання рішення загальних зборів недійсними, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що ОСОБА_1 був повідомлений про час та дату загальних зборів, знав про оголошений порядок денний загальних зборів, однак жодних пропозицій щодо порядку денного загальних зборів у встановлений строк не подавав. Також, ініціативи щодо зміни порядку денного або включення інших питань у визначений законом та статутом строк і порядку не проявив. Крім того, ОСОБА_1 був присутній на зборах, жодних перешкод у реалізації його права на участь в загальних зборах судом не встановлено. Жодних доказів фальсифікації результатів голосування чи спотворення підрахунку голосів суду не надано.

Однак такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 02.11.2016 року в Єдиному державному реєстрі юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано ОСББ «Урлівська-36», ідентифікаційний код 40934377.

ОСББ «Урлівська-36» діє на підставі Статуту, затвердженого Загальними зборами ОСББ «Урлівська-36» (Протокол №4 від 28.02.2019 ).

Відповідно до статуту ОСББ «Урлівська-36», метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів від співвласників для сплати платежів, передбачених законодавством та цим статутом. Предметом діяльності об`єднання є зокрема встановлення порядку сплати, переліку та розмірі внесків і платежів співвласниками, у тому числі відрахувань до резервного і ремонтного фондів. Об`єднання має право зокрема встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників в тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; визначати виконавців та підрядників, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь якою фізичною або юридичною особою.

Вищим органом управління об`єднання є загальні збори до виключної компетенції якого належить визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

До обов`язків співвласників будинку належить зокрема своєчасно у повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (п. 2 розділу V Статуту).

Для забезпечення виконання співвласниками своїх обов`язків об`єднання зокрема має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених законодавством України та цим статутом внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені законодавством України та цим статутом внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів (п. 4 розділу V Статуту).

У зв`язку з регулярними відключеннями електроенергії, що зумовлені ракетними атаками рф на енергетичну інфраструктуру України, виникла гостра необхідність в альтернативному джерелі електроенергії.

В листопаді 2022 року в Дарницькій РДА було скликано голів ОСББ та інших управляючих компаній району з питання складної ситуації в енергетиці. Доведено до відома, що з метою уникнення аварійних ситуацій в будинках (зокрема замерзання води в мережах), для забезпечення функціонування внутрішьобудинкових комунікацій, підтримки їх роботи в періоди відключення електроенергії, необхідно вирішити питання альтернативних джерел живлення, зокрема купівлі генератора.

Восени 2022 року за ініціативи співвласників будинку вирішено збирати добровільні благодійні внески мешканців будинку для купівлі генератора. Вказані кошти були зібрані на окремому рахунку. За рахунок добровільних внесків співвласників в грудні 2022 року було придбано дизель-генератор потужністю 12 кВт. Також за рахунок добровільних внесків було сплачено за його підключення, здійснено закупівлю палива, проводились ТО, та обслуговування (при відключенні електроенергії) з грудня 2022 року.

Проте вказаний дизель-генератор потужністю 12 кВт використовувався лише для підтримання внутрішніх мереж подачі холодної, гарячої води та опалення.

На неодноразові звернення співвласників до правління ОСББ в 2024 році було проведено опитування в будинковому Чаті на предмет купівлі нового дизель-генератора для підключення та роботи пасажирських ліфтів в будинку. Кошти для купівлі нового дизель-генератора знову збирали благодійними внесками, на окремий рахунок ОСББ. Окрім того, виникла несправедливість між співвласниками, адже послугами старого генератора користувалися усі співмешканці будинку. Таким чином, виникла необхідність в визначенні обов`язкового внеску на купівлю дизель-генератора потрібної потужності для забезпечення безперебійної роботи ліфтів, а також визначення платежу на забезпечення функціонування генераторів та закупівлю палива.

З урахуванням вищевикладеного було скликано позачергові Загальні збори, на розгляд яких було поставлено наступні питання порядку денного:

«1. Затвердити внесок на купівлю дизель-генератора (для потреб будинку в сумі 5000,00 грн. (п 'ять тисяч грн. 00 коп.) з кожної квартири, та внести в щомісячний рахунок на оплату, як одноразовий обов`язковий внесок, на окремий рахунок ОСББ, за реквізитами: ОСББ «Урлівська-36», , рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», кв №ПІБ.

Зобов`язати всіх співвласників ОСББ зробити обов 'язковий внесок в сумі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.) з кожної квартири, на купівлю дизель-генератора для потреб будинку.

Здійснити зарахування благодійних внесків на купівлю генератора, що були сплачені раніше співвласниками, у якості оплати одноразового обов`язкового внеску, відповідно до сплаченої суми, за відсутності заперечень від платників благодійних внесків.

2. Надати правлінню ОСББ повноваження на розгляд заяв від малозабезпечених мешканців, на зменшення загальної суми внеску для них до 2 500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот грн. 00 коп.) Розгляд заяв правлінням ОСББ від малозабезпечених мешканців затвердити терміном 10 днів, з 17 серпня 2024 р. по 26 серпня 2024 р. (включно) після закінчення голосування на зборах.

3. Затвердити щомісячний обов`язковий внесок в сумі 200,00 грн. (двісті грн.00коп.) за один місяць, з кожної квартири, та виставити щомісячний рахунок на оплату співвласникам для купівлі паливно-мастильних матеріалів, проведення ТО та місячного обслуговування дизель-генератора.

4. Надати повноваження правлінню ОСББ, в подальшому, приймати рішення щодо припинення нарахування щомісячного внеску 200 грн. (при достатній кількості коштів на рахунку для місячного обслуговування генератора та купівлі паливо-мастильних матеріалів, або припинення відключення електроенергії в будинку) та поновлення нарахування щомісячного внеску 200 грн. (при недостатній кількості коштів на рахунку для місячного обслуговування генератора та купівлі паливо-мастильних матеріалів, або знову нових відключень електроенергії в будинку).

5. Надати повноваження правлінню ОСББ, в подальшому, приймати рішення щодо зміни розміру нарахування щомісячного внеску на суму більш ніж 200,00 грн. за умови збільшення ціни паливно-настильних матеріалів на заправній станції UPG на момент купівлі (з якою заключний Договір на купівлю дизельного палива) та підтвердження ціни від заправної станції UPG видатковими накладними та фіскальними чеками».

Відповідно до пункту 8 Розділу III Статуту Рішення Загальних зборів вважається прийнятим, якщо за нього проголосували власники квартир та (або) нежитлових приміщень, площа яких перевищує 50 (п`ятдесят) відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень.

За результатами голосування та письмового опитування було прийнято рішення по питаннях 1-4 порядку денного Загальних зборів. Рішення по пункту 5 порядку денного прийнято не було.

Результати голосування були підраховані 16.08.2024 року.

Так, позачерговими Загальними зборами ОСББ «Урлівська-36», рішення яких викладено у формі протоколу № 8 від 16.08.2024, вирішено затвердити внесок на купівлю дизель-генератора (для потреб будинку) в сумі 5 000,00 грн з кожної квартири та внести в щомісячний рахунок на оплату, як одноразовий обов`язковий внесок; зобов`язати всіх співвласників ОСББ «Урлівська-36» зробити обов`язковий внесок у сумі 5000,00 грн з кожної квартири на купівлі дизель-генератора для потреб будинку (а.с. 15-17 том 1).

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 16.03.2010 року (а.с. 18 том 1).

Таким чином, відповідач є власником квартири у будинку, який обслуговує об`єднання, та відповідно отримує послуги (послуги консьєржів, внески на утримання будинку та прибудинкової території, внески у резервний фонд).

Відповідно до довідки ОСББ «Урлівська-36» відповідач станом на 01.12.2024 року має заборгованість зі сплати внеску на купівлю дизель-генератора у розмірі 5000,00 грн (а.с. 4 том 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд, відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію, згідно з законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які, залежно від цивільно-правових угод, можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Відповідно до п. п. 5, 10 ч. 1ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

У постанові Верховного Суду від 14.07.2020 року у справі № 466/8748/16-ц зроблено правовий висновок про те, що особа, яка є співвласником будинку, у якому створено ОСББ, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділене правом у разі нездійснення таких дій цією особою звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів.

Враховуючи викладене вище та встановлені при розгляді справи фактичні обставини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вирішуючи позовні вимоги ОСББ «Урлівська-36» дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті внесків та платежів за утриманню багатоквартирним будинком у розмірі 5000 грн.

Доводи апеляційної скарги про протиправність стягнення з нього 5000 грн, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки є рішення загальних зборів ОСББ яке є законним та в судовому порядку не скасоване.

Що стосується заявлених зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСББ «Урлівська-36» про визнання рішення загальних зборів недійсним, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, предмет, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору.

Отже, за загальним правилом у порядку цивільного судочинства можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

При визначенні підвідомчості (предметної та суб`єктної юрисдикції) справ, що виникають з корпоративних відносин, слід виходити з того, що корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Відповідно до частин першої - третьої статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Отже, вирішуючи питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України, щодо віднесення до господарських правовідносин, зокрема правовідносин, які виникають з некомерційної діяльності, спрямованої на забезпечення матеріально-технічних умов функціонування таких суб`єктів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 (провадження № 12-294гс18, пункт 4.11) визначено ознаки спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 646/6644/17 (провадження № 14-352цс19, пункт 74) зроблено висновок, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів віднесено розгляд справ у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Отже, спори про визнання недійсними рішень вищого органу управління суб`єкта некомерційного господарювання щодо вирішення питань, пов`язаних з управлінням такою особою, між суб`єктом некомерційного господарювання та одним з його засновників (членом) належать до господарської юрисдикції відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України виходячи з характеру правовідносин, які є предметом такого спору (щодо визнання недійсним рішення вищого органу управління такої юридичної особи, прийнятого в межах його виключної компетенції).

Особливості правового режиму майна багатоквартирного будинку зумовлюють спеціальне правове регулювання порядку реалізації прав власниками нерухомого майна в такому будинку. Так, частиною другою статті 382 ЦК України визначено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Статтею 385 ЦК України передбачено, що з метою забезпечення експлуатації багатоквартирного будинку, користування квартирами та нежитловими приміщеннями, управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Приписами статті 1 цього Закону розкрито поняття ОСББ як юридичної особи, створеної власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Термін «співвласники багатоквартирного будинку» вживається законодавцем у розумінні власників квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено статус ОСББ як непідприємницького товариства, що створюється для здійснення функцій, які забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. ОСББ відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем і відповідачем у суді.

Відповідно до ч. 2 статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» регламентовано, що питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються ГК України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів. Отже, виходячи з такого матеріально-правового регулювання зазначених правовідносин вони є господарськими за своєю правовою природою.

Звертаючись з зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним рішення Загальних зборів ОСББ «Урлівська-36», проведених 31.07.2024 року (Протокол № 8 від 16.08.2024 року) в повному обсязі (а.с. 131-145 том 1).

Прийняття рішення установчими зборами щодо всіх питань, віднесених до їх компетенції та виключної компетенції загальних зборів ОСББ відповідно до статей 6, 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», стосується створення та управління ОСББ як юридичною особою, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України визначає предметну юрисдикцію спору про визнання недійсним рішення установчих зборів ОСББ судам господарської юрисдикції. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, є корпоративними в розумінні пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України, незалежно від того, чи є позивач акціонером (учасником) юридичної особи, і мають розглядатися за правилами ГПК України (постанови від 10 вересня 2019 року у справі № 921/36/18 (провадження № 12-293гс18, пункт 4.19), від 01 квітня 2020 року у справі № 813/1056/18 (провадження № 11-1012апп19, пункт 40), від 15 квітня 2020 року у справі № 804/14471/15 (провадження № 11-1106апп19, пункт 39)).

Вищезазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 01 лютого 2022 року у справі № 910/5179/20 (провадження № 12-38гс21) та у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2024 року у справі № 760/28764/20 (провадження № 61-1555св24 ).

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 будучи власником квартири за адресою АДРЕСА_4 є носієм корпоративних прав й має право звертатися до господарського суду з відповідними позовами, з метою захисту своїх прав від порушень, завданих діяльністю ОСББ «Урлівська-36».

Таким чином, суд першої інстанції помилково розглянув зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 заявлено до ОСББ «Урлівська-36» про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ «Урлівська-36» у порядку цивільного судочинства.

У віднесенні цієї справи до юрисдикції господарських судів визначальним є саме встановлення між сторонами характеру корпоративних правовідносин, що виключає вирішення такого спору у порядку цивільного судочинства, незалежно від суб`єктного складу осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з статтею 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСББ «Урлівська-36» про визнання рішення загальних зборів недійсним підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 377 ЦПК України, а провадження у справі в цій частині - закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду щодо вирішення позовних вимог ОСББ «Урлівська-36» про стягнення заборгованості слід залишити без змін.

Керуючись наведеними нормами процесуального закону та положеннями ч. 4 ст. 377 ЦПК України, при закритті провадження у справі, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 про його право протягом 10 днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Київського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.ст. 374, 375, 377 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Урлівська-36» про визнання рішення загальних зборів недійсним скасувати.

Провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Урлівська-36» про визнання рішення загальних зборів недійсним закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд вимог щодо визнання рішення загальних зборів недійсним віднесено до господарської юрисдикції.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутись до Київського апеляційного суду із заявою про направлення даної справи за встановленою юрисдикцією.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «15» січня 2026 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко