Справа № 192/891/25
Провадження № 2/192/304/26
РІШЕННЯ

Іменем України

13 січня 2026 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання - Короти Л.С.,

представника позивача - Трайдук К. В.,

треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження справу за позовом виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради (як органу опіки та піклування) до ОСОБА_4 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , органу опіки і піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «ДОВІРА» Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2025 року виконавчий комітет Святовасилівської сільської ради (як орган опіки та піклування) звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав стосовної малолітніх дітей: ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Орлове Солонянського району Дніпропетровської області, ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Дніпро, матір`ю яких вона є.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач разом з дітьми проживала на території Святовасилівської сільської ради та перебувала на обліку в Службі у справах дітей, а з 28 лютого 2023 року діти перебувають на обліку в службі у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. За зверненням ОСОБА_8 від 21 серпня 2024 року на урядову гарячу лінію щодо невиконання батьківських обов`язків, діти були вилучені з родини та доставлені до КНЗ «Міська клінічна лікарня № 6».

Також позивач вказує на те, що відповідач не забезпечувала здобуття дітьми освіти, а також їй надався термін для покращення умов проживання дітей. Проте під час відвідування родини спеціалістами управління служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, відповідач вела себе агресивно, погрожувала спеціалістам.

17 вересня 2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Лівобережній адміністрації Дніпровської міської ради було розглянуто питання щодо доцільності/недоцільності повернення дітей у родину та прийнято рішення про недоцільність їх повернення, а 26 вересня 2024 року дітей було переведено до Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «ДОВІРА» Дніпровської міської ради.

На думку позивача вказане свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_9 підтримала позовні вимоги та пояснила суду, що відповідач є багатодітною матір`ю, яка зареєстрована та мешкала на території Святовасилівської сільської ради разом з дітьми. До виконання своїх батьківських обов`язків ставилася безвідповідально.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не з`явилася, причини неявки не повідомила. Згідно заяви від 26 червня 2025 (а.с.119) просила суд розглядати справу без її участі.

З`ясувавши думку учасників справи суд постановив проводити судовий розгляд без участі відповідача, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Третя особа - ОСОБА_2 пояснив суду, що він є батьком ОСОБА_6 та проживав разом з відповідачем та дитиною не тривалий час. ОСОБА_4 на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , проте він визнав своє батьківство щодо ОСОБА_10 . Потім він був засуджений до позбавлення волі та від знайомих йому відомо, що відповідачка не належно ставилася до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей.

Третя особа - ОСОБА_1 пояснив суду, що він є батьком ОСОБА_5 , перебував з ОСОБА_4 у зареєстрованому любі, мають спільну дитину - ОСОБА_11 , яка зараз проживає з ним. На даний час в провадженні суду є позовна заява про виключення відомостей про нього, як батька ОСОБА_12 , оскільки він не є її біологічним батьком. З ОСОБА_4 він перебував у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний в 2021 році. Останній раз бачив відповідачку в 2025 році, а під час зустрічі вона була в брудному одязі, в стані сп`яніння, ймовірно наркотичного. Дітей у неї вилучили за заявою ОСОБА_13 , який є батьком ще однієї дитини, яку народила ОСОБА_4 . Також ОСОБА_1 подав позов про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо спільної дитини - ОСОБА_11 . Пояснив, що відповідач не привітала доньку ОСОБА_11 навіть з днем народження в 2025 році, не цікавиться її життям.

Третя особа - ОСОБА_3 пояснила суду, що вона є племінницею колишнього чоловіка відповідачки - ОСОБА_14 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після його смерті вона забрала до своєї родини наймолодшу дитину - ОСОБА_15 , який був в недоглянутому стані, оскільки не добирав вагу на свій вік, не мав щеплень. На даний час дитина проживає разом з нею та її чоловіком, називає їх батьками, а про матір не згадує в силу свого малолітнього віку. З початку Нестор відносився до слова «мама» з обережністю. Також ОСОБА_3 пояснила суду, що під час спільного проживання з ОСОБА_16 , відповідач вчиняла щодо нього домашнє насильство, навіть нанесла ножове поранення. Родичі ОСОБА_3 намагалися допомагати з вихованням дітей, з їх лікуванням, доглядом. Домовлялися про відвідування басейну ОСОБА_17 , оскільки у нього є проблеми з ногою. Проте оскільки ОСОБА_4 безвідповідально ставилася до виконання своїх батьківських обов`язків, тому проблему з ногою ОСОБА_10 так і не вирішили у дитинстві, хоча дитина могла бути здоровою за умови належного догляду від батьків. Після вилучення дітей, ОСОБА_4 лише цікавилася чому їй припинили здійснювати виплати на їх утримання. Долею самих дітей не цікавилася. За час перебування Нестора в родині ОСОБА_3 , його мати жодного разу не цікавилася його життям або місцем перебування.

Малолітня ОСОБА_5 в режимі відеоконференції пояснила суду, що бачила свою матір дуже давно, приблизно рік назад. Коли вона перебувала в лікарні з іншими дітьми, то мама сказала, що забере їх додому, проте так і не забрала. Пояснила, що не хоче жити з мамою. В школу вона не ходила, коли жила разом з мамою та її чоловіком, а мама пояснювала це тим, що у неї немає грошей щоб водити дітей до школи. В квартирі завжди був бардак, а мама часто говорила відповідним службам, що зробить ремонт, проте не робила його. На даний час ОСОБА_12 ходить в 7 клас, їй подобається жити в «Довірі», оскільки тут затишно, є ремонт, а ОСОБА_12 від цього спокійніше.

Малолітній ОСОБА_6 в режимі відеоконференції пояснив суду, що навчається в 6 класі. Йому хочеться жити разом з мамою, яка годувала його, піклувалася про нього, одягала. Тому він вважає, що йому краще жити з мамою. Проте з вересня 2024 року вона не телефонувала йому та не приїжджала до нього жодного разу.

ОСОБА_18 , яка згідно розпорядження Дніпровського міського голови № 1-19/11-рк від 19 листопада 2020 року призначена на посаду директора Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Довіра» Дніпровської міської ради з 20 листопада 2020 року (а.с.172) в режимі відеоконференції пояснила суду, що на даний час діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають у вказаному закладі на підставі направлення від Служби у справах дітей від 26 вересня 2024 року та з 27 вересня 2024 року зараховані в «Довіру». Згідно наказу департаменту соціальної політки Дніпровської міської ради № 40 від 02 березня 2022 року було організовано евакуацію дітей в с. Домбоки Мукачівського району Закарпатської області, куди 27 вересня 2024 року приїхали діти - ОСОБА_12 та ОСОБА_10 . Діти були дуже збуджені, в стресі, але швидко освоїлися. ОСОБА_10 не вистачає уваги від матері, він за нею сумує, а тому він і сказав, що хоче жити з нею. З розмов з дітьми було з`ясовано, що під час спільного проживання з матір`ю, діти до шкоди не ходили, оскільки мати говорила, що вони будуть навчатися вдома. Проте такий освітній процес не був організований. Також мати палила цигарки разом з ОСОБА_12 , часто вчиняла сварки зі своїм чоловіком, билася з ним та навіть говорила, що хоче його убити. За час перебування дітей в «Довірі» мати жодного разу не цікавилася дітьми.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, третіх осіб, з`ясувавши думку малолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та без з`ясування думки малолітнього ОСОБА_7 , у зв`язку з тим, що він досяг лише повних 3 років, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Спірні правовідносини сторін регулюються положеннями СК України, Законом України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Згідно положень ч.2 ст.157, ст.180-182 цього Кодексу той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Статтею 165 цього Кодексу передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є матір`ю малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 36 (а.с.6). Батьком дитини записаний ОСОБА_1 .

Також відповідач ОСОБА_4 є матір`ю малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 6 (а.с.7). Батьком дитини записаний ОСОБА_2 .

Крім того, відповідач ОСОБА_4 є матір`ю малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис № 36 (а.с.8). Батьком дитини записаний ОСОБА_19 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.13).

Згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с.207) ОСОБА_20 11 серпня 2022 року уклала шлюб з ОСОБА_16 , внаслідок чого після змінила прізвище на « ОСОБА_21 ».

Таким чином судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є матір`ю малолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Наказами начальника управління-служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради № №37,38,39 від 28 лютого 2023 року діти були взяті на облік, як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.14-16).

Згідно звернення на урядову гарячу лінію № 1545 від 21 серпня 2024 року, заявник ОСОБА_8 повідомив про невиконання ОСОБА_4 батьківських обов`язків, оскільки діти часто залишаються на дворі без батьків, без їх нагляду граються на вулиці, постійно брудні, голодні, а в квартирі немає електрики, повний безлад. Вихованням дітей ніхто не займається, вони вже 2 роки не відвідують школу, а ОСОБА_10 є дитиною інвалідом, проте не забезпечений ортопедичним взуттям. Соціальні працівники бездіють, жодних заходів для притягнення батьків до відповідальності не вчиняють (а.с.17).

З акту обстеження умов проживання від 10 вересня 2024 року з`ясовано, що на момент відвідування родини діти були вдома, а старші діти школу не відвідують, в квартирі відсутня електрика у зв`язку з відключенням за борги, санітарно-побутові умови незадовільні. Дітей було вилучено з родини, а матері надано два тижні для покращення умов проживання дітей (а.с.18).

Судом встановлено, що згідно листів відділення поліції № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 19 лютого 2023 року, від 22 червня 2023 року (а.с.33, 34) відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_4 складено протоколи за ст. 184 КУпАП, а відносно відповідачки також за ст. 173-2 КУпАП, де потерпілим є малолітній ОСОБА_6 .

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_4 не належним чином виконувала свої батьківські обов`язки у зв`язку з чим діти були вилучені з родини.

Від Дніпровської гімназії № 118 до управляння-служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради 01 лютого 2024 року, 18 березня 2024 року, 22 квітня 2024 року та 16 вересня 2024 року були скеровані клопотання про проведення роботи щодо соціального захисту ОСОБА_5 , яка з грудня 2023 року не відвідує навчання. В клопотаннях вказано, що мати дитини зрідка виходила на зв`язок з класним керівником дитини, вела себе агресивно, але після того як заспокоювалася обіцяла, що дитина повернеться до навчального процесу. Проте результатів не було. Також в вересні 2024 року повідомила, що дітей вилучили з родини та вона докладає зусиль для їх повернення в родину.

З характеристики ЗЗСО «Святовасилівський ліцей» на учня 5 класу - ОСОБА_6 , судом встановлено, що дитина з 1 класу відвідувала вказаний навчальний заклад, хлопчик мав гарні успіхи в навчанні, та як дитина з особливими освітніми потребами був забезпечений планшетом, м`яким кріслом та підставкою для ніг. З кінця навчального 2023-2024 року мати повідомила, що буде переводити дитину в іншу школу. З вересня 2024 року дитина навчальний процес не відвідувала, а місце знаходження родини - не відоме.

Таким чином відповідач з 2023 року не забезпечила отримання своїми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 початкової освіти.

Згідно висновку про недоцільність повернення малолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на виховання в родину ОСОБА_4 та ОСОБА_14 від 19 вересня 2024 року (а.с.42) було встановлено, що дітей повертати в родину недоцільно у зв`язку з тим, що таке повернення суперечить інтересам дітей.

Актами від 27 вересня 2024 року діти ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 були передані до Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Довіра» Дніпровської міської ради (а.с.43-45).

Згідно листа Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Довіра» Дніпровської міської ради від 24 квітня 2025 року з моменту передачі дітей, мати не відвідувала їх, матеріально не забезпечувала (а.с.57).

Відповідно до дослідженого судом Висновку органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради від 20 червня 2025 року, працівниками сектору ювенальної превенції відділу поліції Дніпровського районного відділення поліції головного управління національної поліції в Дніпропетровській області протягом 2023-2024 років тричі складали протоколи за ч. 1 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_14 . Дітей було вилучено з родини, а батькам наданий час для покращення умов проживання дітей, який не дав позитивних змін. Було також встановлено, що мати веде антисоціальний спосіб життя, має шкідливі звички та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, вихованням та утриманням дітей не займається. Тому орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , матір`ю яких вона є (а.с.102-106).

Судом також встановлено, що ОСОБА_19 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.13).

Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщені осіб від 30 вересня 2025 року, за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_4 разом з нею на території Святовасилівської сільської ради зареєстровані діти: ОСОБА_22 , ОСОБА_5 (а.с.208).

Наказами Святовасилівської сільської ради від 18 червня 2025 року № № 7,8,9 малолітні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 були взяті на облік як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.124-126),

Наказами Святовасилівської сільської ради від 30 вересня 2025 року було скасовано накази № № 7,8,9 про взяття ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на облік як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.209, 212, 215).

Також наказом виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради № 1 від 04 червня 2025 року малолітнього ОСОБА_7 було тимчасово влаштовано в родину троюрідної сестри - ОСОБА_3 (а.с.220).

Оскільки малолітня дитина ОСОБА_5 зареєстрована разом з матір`ю на території Святовасилівської сільської ради, тому позивач має право на звернення з позовом до суду.

Досліджені докази на думку суду підтверджують той факт, що відповідач, як мати дітей з 2023 року не приділяє належної уваги щодо їх виховання, не забезпечує отримання ними початкової освіти, не виконує батьківські обов`язки. Також суд вважає, що відповідач не приділяє уваги до здоров`я дітей, оскільки ОСОБА_6 є дитиною з особливими освітніми потребами, має проблеми з ногою, а мати не займалася його належним лікуванням. Також з пояснень ОСОБА_3 , в родині якої на даний час мешкає малолітній ОСОБА_7 , судом було встановлено, що дитина не добирала вагу на момент передачі в родину та не мала щеплень згідно календаря щеплень для відповідного віку, а також мати з вересня 2024 року не цікавиться життям дітей, не відвідує їх, матеріально не забезпечує, що в сукупності свідчить про невиконання нею батьківських обов`язків.

Взяття дітей на облік як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах, складені акти обстеження умов проживання дітей та клопотання і характеристики з місць їх навчання свідчать про те, що мати з 2023 року не виконує свої батьківські обов`язки, хоча об`єктивних перешкод для цього не має.

Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (редакція зі змінами,схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державни ми чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 7 Конвенції передбачено, що дитина має право знати своїх батьків і має право на їх піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Суд вважає, що під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт ухилення з боку відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей, оскільки докази про те, що вона належно виконує батьківські обов`язки в матеріалах справи відсутні.

На думку суду досліджені докази та думка малолітньої ОСОБА_5 свідчать про неналежний рівень виховання та спілкування з дітьми з боку відповідача, яка свідомо з моменту відібрання дітей не виявляє наміру забирати їх, приділяти увагу та піклуватися про них. Також відповідач з того часу не цікавиться життям дітей, не утримує їх, не відвідує заклад де перебувають діти та родину ОСОБА_3 .

Тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, оскільки вона не приймає жодної участі у їх вихованні, не спілкується з ними, в тому числі після тимчасового влаштування ОСОБА_7 до родини ОСОБА_3 , а малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до закладу «Довіра», не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтерес до їх внутрішнього світу, стану здоров`я, у зв`язку з чим є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав виходячи виключно з інтересів дітей.

Суд вважає, що попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей з покладанням на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків з боку ОСОБА_4 не буде ефективним способом захисту прав та інтересів малолітніх дітей з урахуванням того, що всі питання щодо життя дітей її не цікавлять.

Тому суд вважає доцільним застосувати виключну міру, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для матері - позбавлення батьківських прав.

На підставі викладеного, суд оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності вважає, що існують правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі по 1 211 гривень 20 копійок за кожною вимогою, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 133, 141, 142, 247, 258,259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради (як органу опіки та піклування) (52433, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с-ще Святовасилівка, вул. Центральна, буд. 2, код в ЄДРЮОФОПГФ - 40207068) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), органу опіки і піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради (49127, м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги), Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «ДОВІРА» Дніпровської міської ради (49040, м. Дніпро, вул. Тополина, буд. 33), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 в с-щі Єлізарове Солонянського району Дніпропетровської області ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, матір`ю якої вона є.

Позбавити ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 в с-щі Єлізарове Солонянського району Дніпропетровської області ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Орлове Солонянського району Дніпропетровської області, матір`ю якого вона є.

Позбавити ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 в с-щі Єлізарове Солонянського району Дніпропетровської області ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Дніпро, матір`ю якого вона є.

Стягнути з ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 в с-щі Єлізарове Солонянського району Дніпропетровської області ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) на користь держави 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 20 січня 2026 року.

Суддя Н. О. Щербина