КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-з/824/126/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
розглянув в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2025 року, ухвалене у складі судді Пінкевич Н.С в м. Київ у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,
У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, просила визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру за адресою АДРЕСА_1 , а також транспортний засіб Volkswagen Polo, 1598 куб.см., 2013 року випуску, № куз. НОМЕР_1 , визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за кожним право особистої приватної власності на частку зазначеної квартири та транспортного засобу, покласти на відповідача судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2025 року позов задоволено. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартиру за адресою АДРЕСА_1 , а також транспортний засіб Volkswagen Polo, 1598 куб.см., 2013 року випуску, № куз. НОМЕР_1 . Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за кожним право власності на частини квартири та транспортного засобу. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 8213,04 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 20000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові та в задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року апеляційну скаргу частково задоволено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2025 року скасовано в частині задоволення вимог про визнання майна спільною сумісною власністю, а також в частині розподілу судових витрат, та прийнято в цій частині нову постанову. Відмовлено ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 8052 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 грн. В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2025 року залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1610,40 грн. Повернуто ОСОБА_3 з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 8052 грн., сплачений згідно з квитанцією № 5493-7151-7823-4714 від 20 вересня 2025 року на рахунок № UA0026010 (отримувач - ГУК у м. Києві/Соломян. р-н/22030101, код отримувача: 37993783).

29 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Посилалася на те, що у відзиві на апеляційну скаргу нею було зазначено, що на стадії апеляційного провадження позивач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу, яка надається Адвокатським об`єднанням «Веріті Груп», орієнтовний розмір якої становить 36000 грн., крім того, в засіданні 24 грудня 2025 року представник позивача до стадії судових дебатів зазначила про те, що відповідні докази на понесення витрат будуть надані суду в порядку, визначеному ст. 137, 141 ЦПК України протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення.

06 листопада 2023 року ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Веріті Груп» було укладено договір про надання правової допомоги № 23/1711, а 27 вересня 2025 року - додаткову угоду № 3, відповідно до якої розмір гонорару, який клієнт має сплатити адвокатському об`єднанню за цим договором під час розгляду справи № 369/18971/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на стадії апеляційного оскарження становить 36000 грн.

Посилалася на правові висновки Верховного Суду в постановах від 12 травня 2020 року в справі № 640/18402/19, від 22 липня 2021 року у справі № 628/2292/18, від 28 грудня 2020 року в справі № 640/18402/19, від 13 червня 2018 року у справі № 757/47925/15-ц, від 19 вересня 2018 року у справі № 361/6253/16-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, від 20 липня 2021 року у справі № 922/2604/20, від 01 грудня 2021 року у справі № 641/7612/16-ц, від 18 травня 2022 року у справі № 910/4268/21, від 31 січня 2022 року у справі № 185/5421/21, від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20, від 22 грудня 2022 року у справі № 143/173/19, просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 36000 грн.

Від відповідача ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому сторона відповідача наголошувала, що на стадії апеляційного розгляду справи не подавались та не досліджувались нові докази, не було заявлено як представника позивача особу, яка б не приймала участі у суді першої інстанції, стороною позивача було лише підготовлено відзив на позовну заяву з аналогічними доводами та висновками, які було заявлено в суді першої інстанції та взято участь в одному судовому засіданні (на розгляд справи, призначений у суді апеляційної інстанції на 19 листопада 2025 року, представник позивача не прибула), за заявою самої сторони позивача, дана категорія справи не є складною, заявлений на стадії апеляційного розгляду розмір витрат на правову допомогу перевищує розмір витрат на правову допомогу, заявлений у суді першої інстанції, що свідчить про порушення принципів розумності, співмірності та необхідності понесення заявлених витрат.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги сторони відповідача і те, що стороною відповідача заявлено, що у випадку вчасного подання належно оформлених документів на підтвердження витрат на правову допомогу у суді першої інстанції та відсутність порушень сторони позивача щодо підготовки та подання процесуальних документів, заявлення тих видів правової допомоги, які пов`язані з предметом спору, вартість такої правової допомоги, на думку сторони відповідача, на стадії апеляційного розгляду справи не може перевищувати 5000 грн. у разі відмови в задоволенні апеляційної скарги, чого не відбулося, та відповідно розмір заявлених витрат повинен бути зменшений до цієї суми або у задоволенні таких вимог взагалі повинно бути відмовлено чи покладено такі витрати на сторону позивача.

Просив врахувати це клопотання (заперечення) при вирішенні питання розподілу судових витрат, забезпечити розгляд заяви сторони позивача з викликом (повідомленням) сторін.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_3 про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення з викликом (повідомленням) сторін, апеляційним судом враховано, що будь-яких доводів на обґрунтування проведення судового засідання з викликом (повідомленням) сторін відповідачем не наведено.

З урахуванням положень ст. 270 ЦПК України, оскільки суд вирішує лише питання про судові витрати, апеляційний суд не вбачав необхідності викликати сторони для вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення, а тому відмовив у заявленому клопотанні як необґрунтованому та розглянув дане питання без виклику зазначених осіб.

Вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення по суті, апеляційний суд виходить із наступного.

Питання про судові витрати, понесені ОСОБА_1 на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, апеляційним судом в постанові від 24 грудня 2025 року не вирішувалось.

В матеріалах справи наявна копія договору про надання правової допомоги № 23/1711, укладеного 06 листопада 2023 року ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Веріті Груп», згідно п. 1.1 якого за цим договором адвокатське об`єднання зобов`язується надавати правову (професійну правничу) допомогу клієнту, а саме проводити в інтересах та від імені клієнта всі необхідні дії, пов`язані з представництвом його інтересів у справі клієнта до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя (а. с. 206 - 209 т. 1).

Також в матеріалах справи наявна копія додаткової угоди № 1 від 26 лютого 2024 року, у якій сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.2 договору, виклавши її у наступній редакції: «за цим договором інтереси клієнта можуть представляти адвокат Старовойтова Д.А., адвокат Яценко Д.С., адвокат Кисель А.С.» (а. с. 210 т. 1).

Згідно додаткової угоди № 3 від 27 вересня 2025 року, долученої до заяви про ухвалення додаткового рішення, сторони дійшли згоди про розмір гонорару, який клієнт має сплатити адвокатському об`єднанню за цим договором під час розгляду справи № 369/18971/23, який на стадії апеляційного оскарження становить 36000 грн.

Також до заяви додано копію звіту № 2 про виконану адвокатським об`єднанням роботу (надані послуги) та витрачений час відповідно до договору про надання правової допомоги, підготовлений та підписаний адвокатом Старовойтовою Д.А., згідно якого станом на 24 грудня 2025 року відповідно до умов п. 1.1 договору та додаткової угоди № 3 до договору адвокатським об`єднання у справі № 369/18971/23 виконано наступну роботу (надано послуги/правову (професійну правничу) допомогу: аналіз апеляційної скарги, складення відзиву на апеляційну скаргу, подання апеляційної скарги відповідачу та до суду - 6,5 годин, підготовка та участь адвоката в судовому засіданні 19 листопада 2025 року - 0,5 години, підготовка та участь адвоката в судовому засіданні 24 грудня 2025 року - 2 години, всього вартістю 36000 грн.

Адвокатським об`єднанням «Веріті Груп» видано рахунок-фактуру № 1 від 08 жовтня 2025 року, згідно якого надано юридичні послуги за договором про надання правової допомоги № 23/1711 від 06 листопада 2023 року, та додаткової угоди № 3 від 27 вересня 2025 року на загальну суму 36000 грн.

Рахунок-фактуру було частково оплачено ОСОБА_1 платіжними інструкціями від 17 жовтня 2025 року на суму 20000 грн. та від 29 грудня 2025 року на суму 8000 грн.

29 грудня 2025 року ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Веріті Груп» підписано акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), згідно якого адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв виконані роботи/надані послуги (професійну правничу допомогу) відповідно до договору про надання правової допомоги № 23/1711, укладеного 06 листопада 2023 року. Перелік робіт зазначений у звіті № 2. Виконані адвокатським об`єднанням роботи/надані послуги відповідають вимогам клієнта. Клієнт не має до адвокатського об`єднання будь-яких претензій щодо виконання останнім своїх зобов`язань за договором. Розмір гонорару за надання правової (професійної правничої) допомоги на стадії апеляційного провадження становить 36000 грн.

До заяви про розподіл та стягнення судових витрат долучено докази направлення її копії відповідачу ОСОБА_3 на зареєстровану адресу місця його проживання.

Відповідно до положень частини восьмої статті 141 ЦПК України докази витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21, зазначено, що:

«У випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Обґрунтувань поважності причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, заява представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не містить (а. с. 1-3 виділених матеріалів). Таким чином, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі».

У постанові Верховного Суду від 13 лютого 2024 року у справі № 757/33206/22-ц (провадження № 61-8292св24) зазначено, що: «тлумачення частини першої статті 246 ЦПК України та частини восьмої статті 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. А у разі закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України (п`ять днів після ухвалення рішення суду), - також і поважні причини пропуску цього строку. За відсутності обґрунтування поважних причин строку подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Натомість наслідком закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, є залишення заяви без розгляду».

Вирішуючи питання про дотримання строку, встановленого законом, для подання доказів витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує, що акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) складено лише 29 грудня 2025 року, що унеможливлювало подання доказів витрат на правничу допомогу у їх сукупності до закінчення судових дебатів.

З огляду на викладене, стороною позивача дотримано строки і порядок подання доказів про розмір судових витрат, визначені у частині восьмій статті 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 591/550/20 (провадження № 61-6344св23) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що при розподілі судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).

Факти надання послуг правничої допомоги позивачу, які підтверджені матеріалами справи та встановлені судом, складаються з поданого представником позивача відзиву на апеляційну скаргу, а також участі представника позивача в судовому засіданні 24 грудня 2025 року.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи відповідача у запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення, що вартість правової допомоги на стадії апеляційного розгляду справи не може перевищувати 5000 грн., з огляду на незначну складність справи, відсутність нових доказів, які підлягали дослідженню, відсутність нових представників, перевищення розміру витрат на правову допомогу під час апеляційного перегляду розміру витрат на правову допомогу, заявленого у суді першої інстанції, зводяться лише до незгоди із заявленою до відшкодування сумою, не містять детального аналізу витрат позивача на правничу допомогу і є суто формальними.

Разом із тим, оцінюючи дотримання стороною відповідача критеріїв реальності адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), а також критерії розумності їхнього розміру, апеляційний суд вважає в даному випадку ці критерії дотриманими лише частково, оскільки докази явки представника позивача в судове засідання, яке мало відбутися 19 листопада 2025 року, в матеріалах справи відсутні, однак у звіті № 2 від 24 грудня 2025 року включено оплату витрат на підготовку та участь адвоката в судовому засіданні 19 листопада 2025 року - 0,5 години, що з загальних 9 годин роботи адвоката, оцінених у 36000 грн., пропорційно дорівнює 2000 грн.

Крім того, визначаючи пропорційність розподілу судових витрат на правничу допомогу, апеляційний суд враховує, що за наслідками апеляційного перегляду апеляційну скаргу задоволено частково та позовні вимоги в частині заявленої немайнової вимоги залишено без задоволення. Таким чином, за наслідками апеляційного перегляду залишаються задоволеними дві майнові вимоги із заявлених трьох позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, витрати на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, підлягають пропорційному зменшенню до 22000 грн.

В іншій частині заява про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 270, 381, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_3 про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення з викликом (повідомленням) сторін залишити без задоволення.

Заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 22000 грн.

В іншій частині заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.