УХВАЛА

про призначення комплексної психолого-почеркознавчої експертизи

20 січня 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Соболєвої І. П.,

за участі секретаря судового засідання Сідніхіна В. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Сулими С. Л.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики,

ВСТАНОВИВ:

27.10.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики, укладеного 17.07.2025 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у формі розписки на суму 160 000,00 грн, з підстав укладення договору під психологічним тиском та погрозами з боку відповідача.

Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 28.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження із розглядом справи в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, встановлено сторонам строки на подання заяв по суті справи (а.с. 14).

17.11.2025 до суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву із додатками (а.с. 23-35).

03.12.2025 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Суліми С. Л. про виклик свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 36); виклик свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с. 44); про долучення доказів (а.с. 39-42), клопотання про призначення експертизи (а.с. 42-43). Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Суліма С. Л. просив призначити у справі судову комплексну психолого-почеркознавчу експертизи з метою визначення психологічного стану ОСОБА_1 під час написання розписки від 17.07.2025, та на вирішення якої поставити наступні питання: 1) у якому емоційному психофізіологічному стані перебував ОСОБА_1 під час написання розписки від 17.07.2025?; 2) чи виконаний текст розписки від 17.07.2025 та підпис на ній ОСОБА_1 під диктовку інших осіб, під впливом збиваючих факторів (природних чи штучних) чи у незвичному для нього стані, що міг бути спричинений фізичним чи психічним тиском на нього?; 3) чи здатний був ОСОБА_1 з урахуванням визначених обставин повною мірою та усвідомлено приймати рішення з приводу написання розписки від 17.07.2025 та реалізовувати його добровільно і з власної волі? Крім цього, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Суліма С. Л. звернувся до суду з клопотанням про витребування розписки для проведення експертизи та витребування доказів (а.с. 45). У клопотанні зазначив, що оригінал спірної розписки від 17.07.2025 про отримання ОСОБА_1 у борг від ОСОБА_2 грошових коштів знаходиться у відповідача. Відповідачем у справі розписка в якості доказу разом із відзивом на позовну заяву не надана. Позивач, в свою чергу, позбавлений можливості надати до суду відповідний доказ, при цьому, отримати оригінал розписки у інший спосіб можливість відсутня.

08.12.2025 від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшло заперечення на клопотання про призначення судової комплексної психолого-почеркознавчої експертизи. Вважає, що у суду відсутні підстави для призначення даної експертизи та призначення експертизи є способом затягування розгляду справи. Тому просить відмовити у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Крім цього, 08.12.2025 від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшли пояснення на клопотання про долучення доказів та про виклик свідків.

08.12.2025 до суду надійшла від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Суліми С. Л. надійшла заява про виклик свідка ОСОБА_8 .

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Суліма С. Л. підтримав клопотання про призначення комплексної психолого-почеркознавчої експертизи з наведених у ньому мотивів, просив також проведення експертизи доручити експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Зазначив, що розписка від 17.07.2025 була написана позивачем під диктовку внаслідок психічного тиску та погроз із боку відповідача, грошові кошти за договором позики від 17.07.2025 ОСОБА_2 йому не передавались, у зв`язку з чим виникла необхідність у призначенні судової комплексної психологічно-почеркознавчої експертизи.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання сторони позивача про призначення експертизи з наведених у запереченні підстав. У задоволенні клопотання про витребування доказу (розписки від 17.07.2025) просив відмовити. Втім зазначив, у випадку задоволення клопотання судом, просив обмежитись двома питаннями, а саме: - у якому емоційному психофізіологічному стані перебував ОСОБА_1 під час написання розписки від 17.07.2025 з точки зору експертної методології, не вирішуючи правових питань, ґрунтуючись виключно на аналізі почерку у тексті документа (розписці), та достовірно зазначити, які саме емоції (збудження, схвильованість, страх, погрози, паніка, тиск, стрес, нервозність тощо) відчував ОСОБА_1 під час написання розписки?, - на підставі якої науково затвердженої методики, або іншого нормативного акту, яка дозволяє визначити психоемоційний стан особи у минулому лише за почерком або текстом документа без проведення безпосереднього психологічного обстеження особи у відповідний час, діє експерт при визначенні емоційно-психофізіологічного стану ОСОБА_1 під час написання ним розписки 17.07.2025 року.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 і 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як витікає з матеріалів справи, зокрема з позовних вимог ОСОБА_1 , позивач просить визнати договір позики у формі написаної ним боргової розписки недійсним з підстав, що передбачені статтею 231 ЦК України, а саме: як правочин, який вчинено під впливом насильства.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу

Частиною першою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати у судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до частини 1 статті 231 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психологічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Тлумачення норм статті 231 ЦК України дає підстави для висновку про те, що при вчиненні правочину в під впливом насильства формування волі особи відбувається внаслідок втручання «стороннього» фактору, яким виступає насильство.

Для визнання правочину недійсним на підставі статті 231 ЦК України саме особі, яка діяла під впливом фізичного чи психологічного тиску (у даному випадку позивачу ОСОБА_1 по його версії), необхідно довести: по-перше, факт застосування до нього фізичного чи психологічного тиску; по-друге, вчинення ним правочину проти його справжньої волі; по-третє, що вчинення ним правочину, який оспорюється, зумовлено фізичним або психологічним тиском.

Тобто, як слідує з вищенаведеного, обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 231 ЦК України є наявність таких індивідуально-психологічних факторів, як відсутність вільного волевиявлення учасника правочину; особливості сприйняття особою обставин, які могли вплинути на її волевиявлення при вчиненні нею правочину; застосування до учасника правочину, який оспорюється, фізичного та/чи психологічного тиску.

Безспірним є те, що для з`ясування вищенаведених обставин необхідні спеціальні знання, зокрема з психології.

За змістом положень ЦПК України, докази це відомості про факти, за допомогою яких суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи. Засоби доказування це джерело, в якому зафіксовано зміст доказу. Такими засобами можуть бути, зокрема, висновок експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ч. 2 ст. 102 ЦПК України).

Отже, судова експертиза, як один із засобів доказування, сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню та з`ясуванню обставин справи, ефективному вирішенню цивільних справ і постановленню законних і обґрунтованих судових рішень.

Відповідно до п. 6.1-6.5 Розділу VI Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертних та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, об`єктом психологічної експертизи є психічно здорові особи (підозрюваний, обвинувачений, підсудний, виправданий, засуджений, свідок, потерпілий, позивач, відповідач: малолітні; неповнолітні; дорослого та похилого віку).

Психологічна експертиза також може бути часткою комплексного експертного дослідження, якщо в органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), виникають питання, вирішення яких потребує синтезування спеціальних знань з різних галузей науки (психолого-психіатрична експертиза, психолого-медико-психіатрична, медико-психологічна та психолого-автотехнічна експертиза). До цього переліку також можуть належати психолого-почеркознавча та психолого-лінгвістична експертизи.

Основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.

Слід зазначити, що визначення питань для проведення експертизи та визначення установи для її проведення є прерогативою суду і його правом, а не обов`язком. Сторонам лише надана можливість формулювати питання та вносити їх на розгляд суду. Це ж стосується і вибору експертної установи.

Позивач просить визнати недійсним договір позики, оскільки він, як зазначає позивач, укладений внаслідок психічного тиску та погроз зі сторони відповідача. Суд покладає в основу ухвали питання, які сформульовані позивачем, представником позивача, а також вважає за можливе включити перше питання для експерта відповідача, частково задовольняючи клопотання останнього, вважаючи друге питання відповідача в клопотанні не коректним.

Враховуючи викладене, висновок експерта за результатами проведення експертизи є рівноцінним засобом доказування у справі поряд з іншими письмовими, речовими доказами, а також, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, та суд при вирішенні справи повинен встановлювати всі обставини, які мають суттєве значення для справи, відомості, встановити які покликана судова психолого-почеркознавча експертиза, стосуються предмета спору, для з`ясування таких відомостей потрібні спеціальні знання, тому суд дійшов висновку про задоволення клопотання сторони позивача про призначення експертизи.

З метою забезпечення проведення призначеної судом експертизи у розпорядження експертам необхідно надати матеріали цієї цивільної справи, відібрати у ОСОБА_1 у приміщенні суду експериментальні зразки почерку та підпису, а також зобов`язати позивача надати суду оригінали документів, на яких містяться вільні та умовно-вільні зразки почерку та підписів ОСОБА_1 , які за часом виконання максимально наближені до часу виконання боргової розписки від 17.07.2025.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Витрати, пов`язані з проведенням комплексної судової психолого-почеркознавчої експертизи покласти на відповідача ОСОБА_1 .

З приводу заявленого клопотання про витребування доказів суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Частиною 6 вказаної статті передбачено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Враховуючи те, що вказана розписка перебуває не у позивача, а у відповідача, позивач та його представник не можуть отримати оригінал вказаної розписки, а тому суд вважає можливим витребувати у ОСОБА_2 оригінал розписки від 17.07.2025, для проведення судової комплексної психолого-почеркознавчої експертизи.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 84, 95, 252, 253, 260, 298, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Суліми Сергія Леонідовича про призначення судової комплексної психолого-почеркознавчої експертизи задовольнити.

Призначити по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики судову комплексну психолого-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1) у якому емоційному психофізіологічному стані перебував ОСОБА_1 під час написання розписки від 17.07.2025, зазначити які саме емоції (збудження, схвильованість, страх, погрози, паніка, тиск, стрес, нервозність тощо) відчував ОСОБА_1 під час написання розписки?;

2) чи виконаний текст розписки від 17.07.2025 та підпис на ній ОСОБА_1 під диктовку інших осіб, під впливом збиваючих факторів (природних чи штучних) чи у незвичному для нього стані, що міг бути спричинений фізичним чи психічним тиском на нього?;

3) чи здатний був ОСОБА_1 з урахуванням визначених обставин повною мірою та усвідомлено приймати рішення з приводу написання розписки від 17.07.2025 та реалізовувати його добровільно і з власної волі?

Проведення експертизи доручити експертам Київського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України (вул. Джонса Гарета, 5, м. Київ, 04119).

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України.

Попередити сторони про наслідки статті 109 ЦПК України, а саме: у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Витрати, пов`язані з проведенням комплексної психолого-почеркознавчої експертизи покласти на позивача ОСОБА_1 .

Зобов`язати позивача ОСОБА_1 надати суду оригінали документів, на яких містяться вільні та умовно-вільні зразки почерку та підписів ОСОБА_1 , які за часом виконання максимально наближені до часу виконання боргової розписки від 17.07.2025.

Зобов`язати позивача ОСОБА_1 з`явитися впродовж десяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя для надання суду експериментальних зразків почерку та підпису.

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Суліми Сергія Леонідовича про витребування доказів задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) оригінал розписки від 17.07.2025 про отримання ОСОБА_1 у борг від ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 160 000,00 гривень для проведення судової комплексної психолого-почеркознавчої експертизи.

Надати необхідні докази впродовж десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Роз`яснити особі, у якої витребовуються судом докази, що відповідно до вимог статті 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

У розпорядження експертів надати матеріали цивільної справи № 335/10704/25.

Провадження у справі зупинити на час проведення судової експертизи.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст складено 20.01.2026 року.

Суддя І. П. Соболєва