КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-з/824/113/2026 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Нежура В.А.,
судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,
розглянув заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Бєловим Андрієм Георгійовичем, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,
У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернуся із позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року позов задоволено.

Зменшено розмір аліментів, присуджених до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року у справі № 757/11465/23-ц, з 1/3 частки до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачка ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила суд рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Бєловим А.Г. задоволено. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року скасовано, ухвалено по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

У доповненнях до апеляційної скарги представник ОСОБА_1 адвокат Бєлов А.Г. просив, крім іншого, стягнути з позивача на користь відповідачки судові витрати, понесені нею під час розгляду справи у суді першої інстанції та у апеляційному суді.

26 грудня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява адвоката Бєлова А.Г. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу. Крім іншого, заявник зазначає, що отримав постанову Київського апеляційного суду 24 грудня 2025 року. До заяви долучено докази понесених витрат.

Заявник просить стягнути із ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції та у апеляційному суді у загальному розмірі 120 000 грн.

Заперечення на заяву від позивача не надходили.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, апеляційний суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Частиною 3 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім цього, пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-6 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Ухвалюючи по справі судове рішення про задоволення апеляційної скарги відповідачки та відмову у задоволенні позову, суд не вирішував питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Разом з цим, як видно із матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 понесла витрати на правову допомогу під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Про стягнення судових витрат представник відповідачки просив у апеляційній скарзі.

На підтвердження розміру понесених ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги суду надано: договір про надання правової допомоги № 18/25 від 20 лютого 2025 року, укладений між адвокатом Бєловим А.Г. та ОСОБА_1 ; додаткову угоду № 4 від 01 березня 2025 року до вказаного договору; акт про надані послуги №1 від 25 грудня 2025 року; рахунки-фактури №1, 2, 3 від 26 грудня 2025 року та копії прибуткових касових ордерів №1, 2, 3 від 26 грудня 2025 року щодо оплати вказаних рахунків.

Додатковою угодою № 4 від 01 березня 2025 року сторони погодили, що гонорар Адвоката у справі № 755/16397/24 є фіксованим і становить: 35 000 грн в рамках представництва в першій інстанції; 50 000 грн в рамках представництва в апеляційній інстанції; 80 000 грн в рамках представництва в касаційній інстанції.

Крім того, сторони домовилися, що у випадку ухвалення остаточного судового рішення по справі на користь Клієнта, останній сплачує Адвокату «гонорар успіху», який дорівнює розміру представництва інтересів адвокатом в першій інстанції і сплачується впродовж 10 робочих днів з дати виставлення рахунку Адвокатом.

Отже, загальний розмір витрат відповідачки в складає - 120 000 грн.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесеніОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.

Оцінивши надані відповідачкоюдокази понесених витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд вважає, що заявлені нею до стягнення суми є завищеними, оскільки предметом спору є зменшення розміру аліментів, дана цивільна справа є справою незначної складеності, розглядається судами у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. При цьому, як видно із матеріалів справи, представник позивачки підготував відзив на позовну заяву та апеляційну скаргу, зміст якої ґрунтувався на доводах, викладених у відзиві на позов.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат та вважає за необхідне прийняти постанову, якою стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу під час розгляду справи у апеляційному суді у загальному розмірі 10 000 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 141, 270, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Бєловим Андрієм Георгійовичем, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома