Справа №751/559/26
Провадження №2-з/751/4/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року місто Чернігів

Суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова Топіха Р.М, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке є предметом Договору оренди №13/45-23 від 15 червня 2023 року, заборонити відповідачам або іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, передачі, зміни користувача чи фактичного володіння цим майном до моменту вирішення спору по суті та зобов`язати державного реєстратора внести відомості про накладення арешту на вказане майно до Державного реєстру речових прав.

Заяву обґрунтовує тим, що між ним та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях укладено Договір оренди державного майна №13/45-23 від

15 червня 2023 року. Предметом договору є частина нежитлового приміщення будинку зв`язку за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі перешкоджають у користуванні зазначеним майном та передали його іншому орендарю ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» без законних підстав, що створює ризик втрати об`єкта оренди та унеможливлює виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути подану заяву без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши відповідність заяви про забезпечення позову вимогам

ст. 151 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що вказана заява має бути повернута заявнику з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову суд виходить із наявності спірних обставин, з якими пов`язується застосування відповідних заходів забезпечення позову та зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позову, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову предмету позову.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Необхідність вжиття забезпечення позову позивач мотивує тим, що між ним та відповідачами існує спір щодо оренди об`єкта нерухомого майна. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим надалі виконання рішення суду.

Разом з тим, до заяви про забезпечення позову не додано правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомості, а також доказів на підтвердження обставин викладених у заяві.

Частина 9 ст. 153 ЦПК України зазначає, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України та даний час є передчасною.

Повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє позивача права в подальшому звернутися з такою заявою до суду.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 149, 150-153, 258-260, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику його право повторного звернення до суду із належно оформленою заявою про забезпечення позову після усунення обставин, які стали підставою повернення такої заяви.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.М. Топіха