ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року

м. Київ

справа № 183/9440/23

провадження № 61-3612св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пальчик Микола Олексійович, на постанову Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Никифоряка Л. П., Гапонова А. В., Новікової Г. В., від 04 березня

2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації, відшкодування завданої моральної шкоди.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 поширив на своїй сторінці під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 у відео-сюжеті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на 104-117 секундах інформацію про те, що ОСОБА_1 , як керівник середньої школи № 6 м. Сєвєродонецьк, очолила незаконний референдум, який проводили бойовики у 2014 році у тимчасово окупованому м. Сєвєродонецьк, з таким словами: «Заганяла кого тільки можна, і живих, і мертвих. ОСОБА_1, альо, як там референдум пройшов, найкращий показник», що на думку позивачки є недостовірною інформацією, яка порушує її права на повагу до гідності, честі та недоторканості ділової репутації.

3. Крім того позивачка вказує, що зазнала моральних страждань та переживань, пов`язаних з поширенням недостовірної негативної інформації щодо себе, які виявились у порушенні її душевної рівноваги, приниженням серед колег, друзів, знайомих.

4. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати недостовірною і такою, що порушує права позивачки на повагу до її честі, гідності і ділової репутації, інформацію, яку розповсюдив відповідач 31 липня 2023 року на своїй сторінці під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_5 у відео сюжеті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 »;

- зобов`язати відповідача спростувати недостовірну інформацію, викладену ІНФОРМАЦІЯ_1 у відео сюжеті під назвою «

ІНФОРМАЦІЯ_4 », на

сторінці під назвою « ОСОБА_3 » Ютуб каналу , ІНФОРМАЦІЯ_3 в тій частині сюжету, що ОСОБА_1 , яка є керівником середньої школи № 6 м. Сєвєродонецька, очолила незаконний референдум, який проводили бойовики у 2014 році у тимчасово окупованому м. Сєвєродонецьк, з таким словами: «Заганяла кого тільки можна, і живих, і мертвих», шляхом публікації виступу на сторінці під назвою « ОСОБА_3 » ІНФОРМАЦІЯ_5 , з наступним текстом: «

ІНФОРМАЦІЯ_1 мною, ОСОБА_2 , на моїй сторінки під назвою « ОСОБА_3 » Ютуб каналу, озвучувались недостовірні та неправдиві відомості стосовно ОСОБА_1 , а саме те, що вона очолила незаконний референдум, який проводили бойовики у 2014 році у тимчасово окупованому

м. Сєвєродонецьк, з таким словами: «Заганяла кого тільки можна, і живих, і мертвих»;

- стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

5. Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у складі судді ОСОБА_5 , від 28 лютого

2024 року позов задоволено.

Визнано недостовірною і такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до її честі, гідності і ділової репутації, інформацію, яку розповсюдив ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на своїй сторінці під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_5 у відео сюжеті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Зобов`язано ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, викладену

ІНФОРМАЦІЯ_1 у відео сюжеті під назвою «

ІНФОРМАЦІЯ_4 », на своїй

сторінці під назвою « ОСОБА_3 » Ютуб каналу , ІНФОРМАЦІЯ_3 в тій частині сюжету, що ОСОБА_1 , яка є керівником середньої школи № 6 м. Сєвєродонецька, очолила незаконний референдум, який проводили бойовики у 2014 році у тимчасово окупованому м. Сєвєродонецьк, з таким словами: «Заганяла кого тільки можна, і живих, і мертвих», шляхом публікації виступу на своїй сторінці під назвою « ОСОБА_3 » ІНФОРМАЦІЯ_5 , з наступним текстом: « ІНФОРМАЦІЯ_1 мною, ОСОБА_2 , на моїй сторінці під назвою « ОСОБА_3 » Ютуб каналу, озвучувались недостовірні та неправдиві відомості стосовно ОСОБА_1 , а саме те, що вона очолила незаконний референдум, який проводили бойовики у 2014 році у тимчасово окупованому

м. Сєвєродонецьк, з такими словами: «Заганяла кого тільки можна, і живих, і мертвих».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі

1 грн.

6. Суд першої інстанції виходив з того, що інформація, яка поширена відповідачем, не є оціночним судженням, оскільки у відеосюжеті ОСОБА_2 стверджує про скоєння ОСОБА_1 злочинів проти основ національної безпеки України у вигляді сприяння окупаційній владі російської федерації, шляхом проведення референдумів у 2014 році в період тимчасової окупації

м. Сєвєродонецька.

7. Матеріалами цивільної справи підтверджено відсутність фактів притягнення позивачки до кримінальної відповідальності, не знятої чи непогашеної судимості, перебування в розшуку.

8. За формою вираження оспорюване повідомлення не містить критики або оцінки дій, виражено без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовностилістичних способів) та у формі констатації конкретних фактів (обставин), які належними доказами не підтверджені, а тому ця інформація є недостовірною, негативною і такою, що порушує особисті немайнові права позивача. Також висловлювання відповідача не відповідають межам допустимої критики.

9. Діями відповідача завдано позивачці моральної шкоди, яка полягає у приниженні її честі, гідності, моральних стражданнях та переживаннях, пов`язаних з розповсюдженням недостовірної негативної інформації широкому колу користувачів Ютуб каналу, порушенні душевної рівноваги, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 була принижена серед колег, друзів, знайомих.

10. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2024 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 28 лютого 2024 року залишено без задоволення.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

11. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

12. Колегія суддів виходила з того, що поширена відповідачем щодо позивачки інформація є оціночними судженнями, а межа допустимої критики та обсяг поширення інформації щодо публічної особи є ширшими, оскільки її дії становлять підвищений суспільний інтерес, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

13. Твердження суду першої інстанції про те, що інформація, поширена відповідачем не є оціночним судженням, оскільки у відеосюжеті ОСОБА_2 стверджує про скоєння ОСОБА_1 злочинів проти основ національної безпеки України, є помилковим, оскільки спірна інформація не містить будь-яких фактичних відомостей, тверджень чи звинувачень у вчиненні позивачкою конкретних кримінальних правопорушень.

14. Спірна інформація є власною думкою відповідача щодо діяльності позивачки, з використанням провокативної риторики та інших мовно-стилістичних засобів, характерних для оціночних суджень.

15. Крім того, матеріали справи не містять доказів стосовно того, що відповідач публічно звинуватив позивачку у вчиненні злочину.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

16. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат

Пальчик М. О., просить постанову Дніпровського апеляційного суду

від 04 березня 2025 року скасувати, залишивши в силі заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 28 лютого 2024 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

17. 21 березня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пальчик М. О., подала касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2025 року у справі № 183/9440/23.

18. Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 482/1589/22, які у травні 2025 року надійшли до Верховного Суду.

19. Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

20. Підставою касаційного оскарження судового рішення заявниця зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 761/37180/17, від 23 грудня 2020 року у справі

№ 484/2781/19, від 21 січня 2021 року у справі № 914/371/19, від 06 квітня

2021 року у справі № 757/47281/16, від 21 липня 2021 року у справі

№ 757/47312/15, від 13 жовтня 2021 року у справі № 923/1379/20, від 11 квітня 2023 року у справі № 910/12405/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

21. Вказує, що не брала участі у незаконному референдумі, а всім працівникам загальноосвітньої школи № 6 м. Сєвєродонецька, де вона на той час була директором, наголошувала на необхідності відмови від участі в ньому, завжди проголошувала незаконність такого заходу та незаконність дій сепаратистів. Дії щодо проведення незаконного референдуму є предметом розслідування СБУ і позивачці не пред`явлено жодного обвинувачення. Наголошує, що завжди мала проукраїнську позицію, перебуває на території України, є внутрішньо переміщеною особою та робить все залежне від неї для перемоги України над російськими загарбниками.

22. Зауважує, що оспорювана інформація подана відповідачем у виглядів фактів щодо її протизаконних дій, які можна кваліфікувати як злочини. Ці твердження відповідача є порушенням презумпції невинуватості щодо позивачки, яка не притягається до кримінальної відповідальності. Звертає увагу, що висловлювання особи, які підпадають під ознаки кримінально-карного діяння, виключає віднесення таких висловлювань до оціночних суджень чи критичних зауважень, натомість є фактичним твердженням.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

23. У квітні 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат

Ліндаєв О. С., подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскарженої постанови, просив відмовити у задоволенні касаційної скарги і залишити без змін постанову апеляційного суду.

24. Вказує, що позивачка є посадовою особою - начальником управління освіти Сєвєродонецької МВА, а отже є публічною особою.

25. Крім того, вважає, що позивачкою не доведено, що саме ОСОБА_2 є власником відповідного YouTubeканалу і має повноваження адміністратора щодо цього каналу.

26. Звертає увагу, що спірна фраза «Заганяла кого тільки можна, і живих, і мертвих. ОСОБА_1, альо, як там референдум пройшов, найкращий показник» не містить інформації ні щодо вчинення будь-яких злочинів, ні щодо конкретної особи, а є сукупністю алегоричних словосполучень.

Обставини справи, встановлені судами

27. У 2014 році ОСОБА_1 перебувала на посаді директора загальноосвітньої школи № 6 м. Сєвєродонецька Луганської області і була звільнена 25 серпня 2020 року за згодою сторін.

28. Із листопада 2020 року ОСОБА_1 працює на посаді начальника Управління освіти Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

29. Із 25 червня 2022 року територія Сєвєродонецької територіальної громади є тимчасово окупованою російською федерацією.

30. Відповідно до розпорядження керівника Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації № 08-03 ВС від 08 липня 2022 року організовано освітній процес у закладах загальної середньої освіти Сєвєродонецької міської територіальної громади в 2022-2023 навчальному році в дистанційній формі, що є найбільш безпечною для його учасників, тому ОСОБА_1 , як начальник управління освіти, здійснює свою діяльність дистанційно, на підконтрольній Україні території.

31. Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 поширив на своїй сторінці « ОСОБА_3 » відеохостингу YouTube за посиланням, ІНФОРМАЦІЯ_3 відео-сюжет під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 » поруч з нами..» в якому на 104-117 секундах зазначає, про те, що ОСОБА_1 була директором школи № 6 м. Сєвєродонецька, в якій проводився незаконний референдум у 2014 році. При цьому відео-сюжет містить зокрема такі висловлювання: «Заганяла кого тільки можна, і живих, і мертвих. ОСОБА_1, альо, як там референдум пройшов, найкращий показник».

32. Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» (повний) ВР-001353046, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка м. Сєвєродонецька, на території України, станом на

10 серпня 2023 року до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

33. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

34. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

35. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

36. Згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

37. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

38. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

39. У відповідності до приписів статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

40. Згідно з частинами другою та третьою статті 34 Конституції України і статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

41. Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

42. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

43. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

44. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

45. У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, враховує положення Декларації Комітету Міністрів Ради Європи про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

46. У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

47. У статтях 3, 4, 6 Декларації вказано, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

48. Таким чином, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкривають свої слова і вчинки для ретельної уваги всього суспільства, повинні це усвідомлювати і мають виявляти більшу терпимість.

49. У цій категорії справ суду необхідно надати оцінку балансу права особи, на свободу вираження поглядів, а також права особи на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

50. Підставою для втручання у право на свободу вираження поглядів, для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, ділової репутації фізичної чи юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

51. Одним із основних питань, яке підлягає вирішенню у цій категорії справ, є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. При цьому підлягає врахуванню зміст поширеної інформації, її значення для суспільної дискусії, важливість посади, яку обіймає особа, відносно якої поширена інформація, достовірність інформації, наслідки її поширення.

52. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

53. Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо (частина друга статті 29 Закону України «Про інформацію»).

54. З огляду на необхідність громадського контролю за діяльністю державних органів та посадових осіб інформація, яка розповсюджується щодо державних посадовців, публічних осіб, їхньої діяльності є суспільно важливою інформацією, а обмеження щодо розповсюдження цієї інформації та межі критики та оцінки поведінки є більш ширшими, ніж межі критики та оцінки поведінки пересічного громадянина.

55. У той же час, відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

56. При вирішенні питання про порушення права на презумпцію невинуватості слід брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені (рішення ЄСПЛ в справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

57. У справі, яка переглядається, апеляційний суд врахував, що

ОСОБА_1 є публічною особою, зокрема у 2014 році була директором загальноосвітньої школи № 6 м. Сєвєродонецька, а з листопада 2020 року займає посаду начальника Управління освіти Сєвєродонецької МВА.

58. Верховний Суд визнає, що поширена відповідачем інформація могла непокоїти позивачку, а форма її викладу могла бути розцінена нею як дошкульна та провокативна. Однак незважаючи на форму викладу інформації, суд апеляційної інстанції дійшов загалом правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки поширені відповідачем висловлювання не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема щодо організації чи участі ОСОБА_1 у незаконному «референдумі», що виключає можливість визнання їх недостовірними.

59. Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, оскільки по своїй суті оспорювана інформація є власною критичною оцінкою (інтерпретацією) відповідачем діяльності позивачки, яка у 2014 році була директором загальноосвітньої школи № 6 м. Сєвєродонецька, та подій того часу щодо проведення незаконних «референдумів».

60. Водночас апеляційний суд обґрунтовано вказав, що спірна інформація: «Заганяла кого тільки можна, і живих, і мертвих. ОСОБА_1, альо, як там референдум пройшов, найкращий показник» не містить фактичних тверджень про вчинення позивачкою будь-яких кримінальних правопорушень.

61. За встановлених обставин, висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 761/37180/17, від 23 грудня 2020 року у справі № 484/2781/19,

від 21 січня 2021 року у справі № 914/371/19, від 06 квітня 2021 року у справі № 757/47281/16, від 21 липня 2021 року у справі № 757/47312/15, від 13 жовтня 2021 року у справі № 923/1379/20, від 11 квітня 2023 року у справі

№ 910/12405/21, на які заявниця посилається у касаційній скарзі.

62. Інші доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність Верховному Суду здійснити переоцінку доказів у справі, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначені статтею 400 ЦПК України.

63. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду

від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).

64. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

65. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

66. Оскаржена постанова апеляційного суду є достатньо вмотивованою та містить висновки суду щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

67. У межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що апеляційний суд ухвалив оскаржену постанову із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права.

68. Відповідно до першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пальчик Микола Олексійович, залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара О. В. Ступак В. В. Шипович