Справа № 462/4860/25 Головуючий у 1 інстанції: Мруць І. С.
Провадження № 22-ц/811/3313/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий - суддя Цяцяк Р.П.,

судді: Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Підлужного В.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 02 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (в подальшому «ТзОВ», «позивач») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 41 100 грн. та понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 17 січня 2024 року між ТзОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №101145844, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором відправленим відповідачу електронним повідомленням (SMS) (в подальшому «Кредитний договір»), і на підставі платіжного доручення відповідачці на картковий рахунок було перераховано 12 000 грн. Відповідачка взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором не виконала, в результаті чого у неї станом на 28 травня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 41 100 грн.

28 травня 2024 року між ТзОВ «МІЛОАН» та ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №108-МЛ/Т, у відповідності до умов якого ТзОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» належні йому права вимоги до відповідачки відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №108-МЛ/Т від 28.05.2024 року, в результаті чого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки в сумі 41 100 грн., які і є предметом позовних вимог (а.с. 1-4).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 81-83).

Дане рішення оскаржив представник позивача.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Зокрема, вважає помилковим висновок суду про те, що «позивачем при зверненні до суду не подано доказів перерахування первісними кредиторами на рахунок відповідача кредиту в вказаному в договорі розмірі, відсутні відомості про успішність виконання такого перерахунку. При зверненні до суду з позовом позивачем не надано доказів (виписок з рахунку або інших платіжних документів, тощо), які підтверджують факт перерахування, отримання коштів відповідачем на виконання умов п. 2.1, 7.1 Договору», оскільки «на підтвердження надання відповідачу кредиту позивач подав копію платіжного доручення №80873128 від 17.01.2024 року, з якого слідує, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на Кредит рах. № НОМЕР_1 , кредитні кошти в сумі 12 000 грн. 00 коп. Вказане доручення укладене в електронній формі та має усі обов`язкові реквізити…».

Однак, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як вторинний кредитор, не належить до кола осіб, яким банк має право розкривати банківську таємницю, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості самостійно отримати від АТ «Універсал Банк» підтвердження зарахування кредитних коштів за договором №101145844 від 17.01.2024 року і з цієї причини позивачем 31.08.2025 року до суду було подано клопотання про витребування доказів, а саме: інформації у АТ «Універсал Банк» належності банківської картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 та виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період 16.01.202418.01.2024 року для підтвердження перерахування 12 000 грн кредитних коштів, але це клопотання судом першої інстанції було залишеним без задоволення (а.с. 89-99).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження за вищезгаданою апеляційною скаргою, запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду свій відзив на апеляційну скаргу та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 113).

Представниця відповідачки подала до суду Відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін (а.с. 121-137).

Клопотань від учасників справи про апеляційний розгляд справи з їх повідомленням до суду не поступало.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем до позовної заяви було долучено (зокрема):

-Кредитний договір («Договір про споживчий кредит № 101145844») від 17.01.2024 року, пунктом 2.1 якого передбачено, що «кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 » (а.с. 6-11);

-а також платіжне доручення 80873128 від 17.01.2024 року: про перерахування ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на кредитний рахунок № НОМЕР_1 12 000 грн. «згідно договору 101145844» (а.с. 15).

З урахуванням заперечень, викладених представницею відповідачки у Відзиві на позовну заяву (зокрема щодо неотримання відповідачкою кредитних коштів; а.с. 47-55), представник позивача подав до суду Клопотання про витребування доказів, а саме: інформації у АТ «Універсал Банк» належності банківської картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 та виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період 16.01.202418.01.2024 року для підтвердження перерахування 12 000 грн кредитних коштів.

Клопотання мотивовано тим, що факт перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок позичальника, підтверджується доданою до позовної заяви копією платіжного доручення 112871641; дата транзакції: 17.01.2024; сума транзакції, грн.: 12 000,00грн; код банку отримувача: VISA : Кредит рaх. № НОМЕР_1 ; призначення платежу: кошти згідно договору 101145844.

Оскільки перерахунок кредитних коштів ТОВ «Мілоан» здійснювалося через платіжні сервіси ТОВ «ФК» Контрактовий дім» без відкриття рахунків та емітування у цьому банку платіжної картки Відповідача, факт перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок позичальника, підтверджується доданою до позовної заяви копією платіжного доручення: 80873128. Зазначає, що позивачу невідомий повний номер картки, як і первісному кредитору (а.с. 77-78).

Згадане вище клопотання представника позивача про витребування доказів судом першої інстанції було залишеним без задоволення.

Однак, в ході апеляційного розгляду справи ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 грудня 2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволеним та витребувано у АТ «Універсал Банк» () з надісланням копії згаданого вище платіжного доручення 80873128 від 17.01.2024 року:

- інформації про те, чи була емітована банківська карта № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 );

- а також виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період 16.01.2024 18.01.2024 року на підтвердження надання первинним кредитором ТОВ «Мілоан» на рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 12 000 грн. за Кредитним договором № 101145844 від 17.01.2024 року (а.с. 144-147).

05 січня 2026 року на виконання згаданої вище ухвали Львівського апеляційного суду від 15 грудня 2025 року на адресу Львівського апеляційного суду з АТ «Універсал Банк» () поступила відповідь, у якій зазначено, що «на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) банком не була емітована банківська карта № НОМЕР_1 », а для надання даних власника цієї карти необхідно «надати повний номер банківської картки» (а.с. 152).

Тобто, як вбачається з наведеного вище, платіжним дорученням 80873128 від 17.01.2024 року ТОВ «Мілоан» перерахувало 12 000 грн. «згідно договору 101145844» на банківську карту № НОМЕР_1 (а.с. 15), яка не була емітованою на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а відтак відсутні підстави для висновку про те, що ці кошти були перерахованими (наданими в кредит) саме відповідачці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

За наведених вище обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що правові підстави для задоволення позовних вимог є відсутніми, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у їх задоволенні за недоведеністю.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають.

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено у 2026 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2026 року 3 328 грн. 00 коп.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідачки 41 100 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 41 100 грн. 00 коп., що станом на 01 січня 2026 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328 грн. 00 коп. х 250 = 832 000, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 41 100 грн. 00 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м.Львова від 02 вересня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 19 січня 2026 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.