Справа №345/6569/25
Провадження № 2/345/267/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кулаєць Б.О.,

секретаря судового засідання Мельник І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Калуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхнянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно за законом,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

адвокат Крикун Т.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Свою позовну заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . На час смерті матері позивача належали земельні ділянки та будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке вона фактично успадкувала від своєї матері (бабці позивача) - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 була єдиною спадкоємицею своєї матері ОСОБА_3 . Позивач постійно на час смерті проживав з матір`ю за адресою АДРЕСА_2 . Крім того, позивач в шестимісячний строк звернувся до нотаріуса і була заведена спадкова справа. На частину спадкового майна (земельні ділянки) нотаріусом було видано позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.2025. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 після смерті матері нотаріусом позивачу було відмовлено. Вказано, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , але не оформила своїх прав, і видати свідоцтво на право на спадщину за законом неможливо, в зв`язку з тим, що право власності зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 та відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно. Так, на час усуспільнення, в колгоспному дворі за адресою АДРЕСА_1 проживала і була зареєстрована лише бабця позивача ОСОБА_3 . Таким чином, оскільки до членів колгоспного двору по АДРЕСА_1 належала лише ОСОБА_3 , то житловий будинок з господарськими будівлями після ліквідації колгоспних дворів став належати їй в цілому. Отже, спадкодавцю ОСОБА_2 на час смерті належало фактично в цілому домоволодіння, яке було нею успадковане після смерті матері ОСОБА_3 .

Представник позивача подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить задоволити, а розгляд справи здійснювати за їхньої відсутності.

Представник відповідача подав до суду заяву, в якій зазначив, що Верхнянська сільська рада позов підтримує та просить задоволити, а розгляд справи проводити за відсутності представник сільської ради.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 20.11.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

18.12.2025 представник позивача подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить задоволити, а розгляд справи здійснювати за їхньої відсутності (а.с. 34).

Ухвалою суду від 18.12.2025 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

13.01.2026 представник відповідача подав до суду заяву, в якій зазначив, що Верхнянська сільська рада позов підтримує та просить задоволити, а розгляд справи проводити за відсутності представник сільської ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку.

Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 06.01.1969, НОМЕР_2 від 06.09.1952, свідоцтвом про одруження НОМЕР_3 від 13.11.1965, свідоцтвами про смерть серія НОМЕР_4 від 25.12.2024, № НОМЕР_5 від 12.11.2009 (а.с. 8, 9, 15, 18).

Листом приватного нотаріуса Гошовської С.В. № 352/02-14 від 22.10.2025 позивача повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою по АДРЕСА_2 неможливо, у зв`язку з тим, що право власності на вищевказаний будинок зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 та відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно (а.с. 14).

Приватним нотаріусом Гошовською С.В. 27.10.2025 позивачу ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які належали спадкодавцю ОСОБА_2 (а.с. 24, 25).

Відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок 21.03.1991 жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_2 , в цілому належить членам колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 (а.с. 17).

Згідно з довідкою № 153 від 23.10.2025, виданою виконкомом Верхнянської сільської ради станом на 21.03.19991 в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою по АДРЕСА_2 проживали і були зареєстровані: голова домогосподарства - ОСОБА_3 . Тип двору станом на 1991 рік колгоспний (а.с. 16).

Після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена 17.01.2025 спадкова справа № 3/2025 та спадкоємцем за законом на майно останньої є син ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Гошовської С.В. від 30.06.2025 № 219/02-14 та витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі № 79736038 від 17.01.2025 (а.с. 19, 20).

Згідно з довідкою № 1248 від 11.12.2019, виданою виконкомом Верхнянської сільської ради, ОСОБА_3 фактично на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала біля своєї дочки ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 (а.с. 21).

Приватним нотаріусом Гошовською С.В. 23.06.2020 ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала спадкодавці ОСОБА_3 (а.с. 22).

Згідно з довідкою № 20 від 16.01.2025, виданою виконкомом Верхнянської сільської ради, з моменту народження і по день смерті в житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 проживала і була зареєстрована ОСОБА_2 , яка померла. Разом з нею проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1 син, ОСОБА_4 невістка, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 онуки (а.с. 28).

На будинок садибного типу з господарськими будівлями ат спорудами за адресою АДРЕСА_2 виготовлений технічний паспорт від 05.11.2025 (а.с. 10-12).

Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Оцінка суду:

дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

З правового висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові Судової палати у цивільних справах від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, встановлено, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно зі Законом України «Про власність» з 15.04.1991 відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно з ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Зважаючи на те, що в колгоспному дворі за адресою АДРЕСА_1 , проживала і була зареєстрована виключно ОСОБА_3 , то дане домоволодіння належало їй в цілому.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їм домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.ст. 1261 та 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином ОСОБА_2 , будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 , вважається такою, що прийняла спадщину на належне їй домоволодіння, оскільки проживала спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадкового майна, але не оформила своїх спадкових прав.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їм домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Таким чином позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2 , вважається таким, що прийняв спадщину на належне їй домоволодіння, оскільки проживав спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадкового майна та у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса зі заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті останньої.

Крім позивача, інших спадкоємців, які б звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, який проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, від спадкового майна не відмовлявся та звернувся зі заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті останньої, беручи до уваги, що відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, а також те, що позивач не може оформити свої с падкові права через те, що право власності на спадкове домоволодіння зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 , та відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для задоволення позовної заяви та визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного ст.ст. 16, 392, 1217, 1220, 1223, 1225, 1241, 1258, 1261, 1265, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963), ЗУ "Про власність", ст.ст. 13, 81 ЦПК України, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до Верхнянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно за законом задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , житель АДРЕСА_2 .

Відповідач: Верхнянська сільська рада Калуського району Івано-Франківської області, вул. Шевченка, 72 с. Верхня Калуський район Івано-Франківської області.

Суддя: