справа № 559/4580/25
провадження №2/566/309/26
21 січня 2026 року селище Млинів Рівненської області
Млинівський районний Рівненської області
у складі : головуючого судді Лободзінського А.С.
за участю секретаря судового засідання Драган Л.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, у заочному порядку, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Млинівського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» (далі ТзОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал») звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У судове засідання представник позивача не з`явився, натомість, у позовній заяві просив справу розглядати за його відсутності, вказавши, також, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. (а.с. 4)
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача, враховуючи неявку відповідача без повідомлення її причин та неподання ним відзиву на позов, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики.
Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідач ОСОБА_1 підписав електронний договір шляхом використання надісланого йому одноразового електронного ідентифікатора «D6Q4V5». (а.с. 6)
Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком. (а.с. 14-16)
Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Зазначена у розрахунку сума заборгованості за нарахованими відсотками узгоджується з розміром відсоткової ставки, зазначеної в Договорі та строку кредитування. Таким чином, нарахована заборгованість зі сплати суми тіла кредиту та відсотків є обгрунтованою, оскільки передбачена умовами Договору.
Водночас нарахована сума штрафу у розмірі 6600,00 гривень до стягнення не підлягає, оскільки її нарахування суперечить п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Україниу, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Тому, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов`язок ОСОБА_1 по поверненню позивачу ТзОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» кредиту, нарахованих відсотків за його користування та суми штрафу знайшов своє підтвердження частково, а саме з повернення тіла кредиту та відсотків за його користування, а вимоги про стягнення штрафу до задоволення не підлягають.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1. ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.1 ст.134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
На підтвердження надання правової допомоги позивач надав копію договору про надання правової допомоги від 02.01.2026, акт виконаних робіт від 02.01.2026, рахунок №26/26-01 від 26.09.2025 та платіжну інструкцію №LK928/2.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню суд враховує, що позивач має значний перелік боржників та позов про стягнення заборгованості є типовим для фінансової установи. Виключних обставин, що потребували значного часу на підготовку позовної заяви та відповідних додатків до неї, адвокатом не наведено. Результат вирішення справи не впливав на репутацію сторони, справа не викликала публічний інтерес. Сторона відповідача не подавала явно необґрунтованих заяв і клопотань, не здійснювалось безпідставних тверджень або заперечень певних обставин.
Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, виходячи із засад розумності та справедливості, судова колегія вважає, що позивачу мають бути компенсовані витрати, понесених на оплату професійної правничої допомоги в суді першої інстанції, проте їх розмір підлягає зменшенню до 3000 грн.
Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 530, 1054 ЦК України, керуючись статтями 12, 13, 19, 89, 141, 209 - 210, 258 - 259, 265, 280 ЦПК України,-
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
У задоволоненні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя А.С. Лободзінський