ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року

м. Київ

справа № 707/2/21

провадження № 61-17159св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Черкаське лісове господарство», яке є правонаступником Державного підприємства «Черкаське лісове господарство»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи: Черкаська обласна військова адміністрація, державний реєстратор виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіна-Богданова К. О.,

розглянув при попередньому розгляді справи у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Прядка Віталій Михайлович, на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 рокуу складі судді Смоляра А. О. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року у складі колегії суддів: Єгорової С. М., Мурашка С. І., Чельник О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року Державне підприємство «Черкаське лісове господарство» (далі - ДП «Черкаське лісове господарство»), правонаступником якого є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Черкаське лісове господарство» (далі - ДСГП «Ліси України»), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило:

скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 від 26 липня 2016 року № 30628850 на об`єкт незавершеного будівництва (дачний будинок (незавершене будівництво) 5 % готовності, А-1, дачний будинок (незавершене будівництво) 5 % готовності, Б-1) на АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :01:002:0036, яку здійснено на підставі рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіної-Богданової К. О., та припинити право власності ОСОБА_1 відповідно до запису про право власності, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 липня 2016 року за № 15575646;

зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок привести земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0036, у попередній стан, що існував до проведення будівництва.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що ДП «Черкаське лісове господарство» є постійним землекористувачем земель лісогосподарського призначення в адміністративних межах Черкаського та Городищенського районів Черкаської області.

У 2014 році під час проведення моніторингу земель, які перебувають у його постійному користуванні, встановлено, що в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району були сформовані земельні ділянки, кадастрові номери :01:002:0017, :01:002:0022, які надалі були об`єднані в одну земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0036.

Судовими рішеннями у справах № № 707/2193/15-ц, 707/2190/15-ц, 707/897/17 встановлено, що вказані земельні ділянки надані у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як землі рекреаційного призначення для дачного будівництва, однак до часу їх незаконної передачі вони відносились до земель лісогосподарського призначення та перебували у постійному користуванні ДП «Черкаське лісове господарство».

Під час передання зазначених земельних ділянок відбулась протиправна зміна їх цільового призначення, проекти землеустрою, на підставі яких вони сформовані та безоплатно передані у власність, не були належним чином розроблені і не містили усіх висновків щодо їх погодження. Постійний землекористувач не надавав згоди на вилучення цих земельних ділянок, а Черкаська районна державна адміністрація не мала права ними розпоряджатися.

Згідно з договорами купівлі-продажу від 08 квітня 2016 року та від 09 квітня 2016року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснили продаж земельних ділянокз кадастровими номерами :01:002:0022, :01:002:0017 ОСОБА_1 , після чого вказані земельні ділянки були об`єднані в одну з присвоєнням нового кадастрового номера :01:002:0036.

Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 03 червня 2019 року у справі № 707/897/17 позов заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ДП «Черкаське лісове господарство», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Черкаська районна державна адміністрація, державний реєстратор Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Дудіна-Богданова К. О., про витребування земельної ділянки задоволено.

На виконання вказаних судових рішень до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було внесено відомості про скасування за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0036, площею 0,1838 га.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за ОСОБА_1 зареєстровано об`єкт незавершеного будівництва (дачний будинок (незавершене будівництво 5 % готовності, А-1, дачний будинок (незавершене будівництво) 5 % готовності, Б-1), на АДРЕСА_1 , що розміщений на земельній ділянці, кадастровий номер :01:002:0036.

24 січня 2020 року ДП «Черкаське лісове господарство» направило відповідачу вимогу про необхідність приведення земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0036, у попередній стан, придатний для ведення лісового господарства, та вчинити юридично значущі дії щодо скасування державної реєстрації та запису державного реєстратора щодо належного відповідачу об`єкта незавершеного будівництва, проте в досудовому порядку це питання не вирішено.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 року позов задоволено.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 від 26 липня 2016 року № 30628850 на об`єкт незавершеного будівництва (дачний будинок (незавершене будівництво) 5 % готовності, А-1, дачний будинок (незавершене будівництво) 5 % готовності, Б-1) на АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці, кадастровий номер :01:002:0036, яку здійснено на підставі рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіної-Богданової К. О. та припинено право власності ОСОБА_1 відповідно до запису про право власності, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 липня 2016 року за № 15575646.

Зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок привести у попередній стан, що існував до проведення будівництва, земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0036, розташовану на АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач, як власник об`єкта незавершеного будівництва, порушив «суспільний інтерес», зокрема щодо використання земельної ділянки для ведення лісового господарства - лісогосподарських потреб. Факт порушення вимог закону під час передання у приватну власність земельної ділянки (її складових) встановлений судовими рішеннями, які набрали законної сили до моменту реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірний об`єкт, тому будівництво на спірній земельній ділянці відповідач здійснював з порушенням визначеного законом порядку та без дотримання вимог цільового призначення земельної ділянки. Отже, відповідач мав об`єктивну можливість передбачити настання наслідків, визначених статтями 375, 376 ЦК України. При цьому суд вважав, що покладання на відповідача обов`язку привести земельну ділянку у попередній стан, що існував до початку будівництва, відповідає засадам справедливості й розумності регулювання спірних правовідносин, оскільки передбачає дотримання належного балансу між законними правами та інтересами позивача та відповідача, а також суспільного інтересу щодо дотримання цільового використання земель лісогосподарського призначення.

Справа розглядалась судами апеляційної та касаційної інстанцій неодноразово.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого адвокат Прядка В. М., залишено без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а передбачених законом підстав для скасування рішення місцевого суду при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

17 грудня 2024 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Прядка В. М. засобами поштового зв`язкузвернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати вказані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені судами попередніх інстанцій з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи, а також відсутністю правових висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Доводи інших учасників справи

26 лютого 2025 року Черкаська обласна прокуратура в інтересах держави подала до Верховного Суду пояснення у справі № 707/2/21 (вх. № 6175/0/220-25 від 27 лютого 2025 року), сформовані в системі «Електронний суд», які за своїми ознакам та суттю є відзивом на касаційну скаргу, а їх описова частина містить мотивування незгоди Черкаської обласної прокуратури з доводами касаційної скарги ОСОБА_1 .

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2025 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

13 лютого 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2016 року у справі № 707/2193/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14 липня 2016 року, задоволено позов заступника прокурора Черкаської області до Черкаської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ДП «Черкаське лісове господарство».

Визнано недійсним розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 11 вересня 2014 року № 242 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» з усіма його додатками в частині, що стосується ОСОБА_2 , та скасовано рішення про державну реєстрацію за нею права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0022.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 08 червня 2016 року у справі № 707/2190/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 27 жовтня 2016 року, задоволено позов заступника прокурора Черкаської області до Черкаської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ДП «Черкаське лісове господарство», Управління Держгеокадастру у Черкаському районі, Приватне підприємство «Гарант».

Визнано недійсним розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 11 вересня 2014 року № 242 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» з усіма його додатками в частині, щостосується ОСОБА_3 , таскасовано рішення про державну реєстрацію за ним права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0017.

Згідно з договорами купівлі-продажу від 08 квітня 2016 року та від 09 квітня 2016року, що зареєстровані за № 1-1340, 1621, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснили продаж земельних ділянок, кадастрові номери :01:002:0022, :01:002:0017, ОСОБА_1 .

Земельні ділянки, кадастрові номери: :01:002:0022, :01:002:0017, об`єднані в одну з присвоєнням нового кадастрового номера :01:002:0036.

Рішенням державного реєстратора Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіної-Богданової К. О. від 31 травня 2016 року № 14770321 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку.

Рішенням державного реєстратора Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіної-Богданової К .О. від 26 липня 2016 року № 30628850 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :01:002:0036.

Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 03 червня 2019 року у справі № 707/897/17, яке набрало законної сили 04 липня 2019 року, позов заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ДП «Черкаське лісове господарство», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Черкаська районна державнаадміністрація, державний реєстратор Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Дудіна-Богданова К. О., про витребування земельної ділянки задоволено.

Витребувано у ОСОБА_1 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 0,1838 га, кадастровий номер :01:002:0036, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради за межами населеного пункту.

Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності від 31 травня 2016 року № 14770321 на земельну ділянку загальною площею 0,1838 га, кадастровий номер :01:002:0036, загальною вартістю 904 296,00 грн, за ОСОБА_1 , винесене державним реєстратором Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіною-Богдановою К. О.

Відповідно до довідки від 23 жовтня 2020 року № 229410815 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за ОСОБА_1 на земельній ділянці, кадастровий номер :01:002:0036, зареєстровано об`єкт незавершеного будівництва (дачний будинок (незавершене будівництво) 5 % готовності, А-1, дачний будинок (незавершене будівництво) 5 % готовності, Б-1) на АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 49 від 26 липня 2016 року.

24 січня 2020 року ДП «Черкаське лісове господарство» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень закону про виконання у строк до 27 лютого 2020 року таких дій: привести у відповідність з рішенням суду земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0036, на АДРЕСА_1 у попередній стан, придатний для ведення лісового господарства; вчинити юридично значущі дії щодо скасування державної реєстрації та запису державного реєстратора за належним відповідачу об`єктом незавершеного будівництва на АДРЕСА_1 .

Вказана вимога відповідачем не виконана.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (частина друга статті 1 ЛК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

В Україні ліси та землі лісогосподарського призначення є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави (частина третя статті 1 ЛК України).

Лісова ділянка - ділянка лісового фонду України з визначеними межами, виділена відповідно до цього Кодексу для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів без вилучення її у землекористувача або власника землі (частина четверта статті 1 ЛК України).

За змістом частини другої статті 3 ЗК України земельні відносини, що виникають при використанні лісів, регулюються ЗК України, а також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення (частина перша статті 19 ЗК України).

До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (частина перша статті 5 ЛК України).

Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (стаття 63 ЛК України).

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України).

Оскільки земельна ділянка та права на неї на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин треба визначати згідно з нормами земельного та лісового законодавства про використання й охорону лісового фонду.

Згідно з частинами другою, третьою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту, зокрема права користування земельною ділянкою у судовому порядку, є наявність підтвердженого належними доказами права користування особи на цю земельну ділянку, а також підтверджений належним доказами факт порушення (невизнання або оспорювання) цього права на земельну ділянку.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 910/1016/17, від 04 вересня 2018 року у справі № 915/1279/17, від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 761/9951/15-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 924/1220/17, від 30 липня 2019 року у справі № 926/3881/17, від 13 листопада 2019 року у справі № 369/6485/16-ц, від 24 лютого 2020 року у справі № 458/1046/15-ц, на які посилається заявник.

Суди встановили, що ДП «Черкаське лісове господарство», правонаступником якого є ДСГП «Ліси України»в особі філії «Черкаське лісове господарство» , є постійним користувачем земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0036.

Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (частина перша статті 92 ЗК України).

Титульний володілець, зокрема постійний користувач земельних ділянок, може вимагати надання судового захисту у спосіб, який закон надає власнику такого майна.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 720/1657/16, провадження № 61-39694св18.

У справі, яка переглядається, встановлено, що факт порушення вимог закону при передачі у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0022 був встановлений у рішенні Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2016 року у справі № 707/2193/15-ц, а аналогічний факт порушення при передачі земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0017 встановлений у рішенні Черкаського районного суду від 08 червня 2016 року у справі № 707/2190/15-ц.

Вказані рішення набрали законної сили.

Земельні ділянки, кадастрові номери: :01:002:0022, :01:002:0017, об`єднані в одну з присвоєнням нового кадастрового номера :01:002:0036.

Рішенням державного реєстратора Виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області Дудіної-Богданової К. О. від 31 травня 2016 року № 14770321 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку.

Рішенням Черкаського районного суду від 03 червня 2019 року у справі № 707/897/17 задоволено позов про витребування земельної ділянки номер :01:002:0036 із незаконного володіння ОСОБА_5 .

Ураховуючи, що відповідачем, як власником об`єкта незавершеного будівництва, порушено право позивача на використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0036, площею 0,1838 га для ведення лісового господарства, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому суди попередніх інстанцій правильно звернули увагу на те, що на моментздійснення відповідачем реєстрації об`єкта незавершеного будівництва на спірній земельній ділянці (26липня 2016 року) Черкаським районним судом Черкаської області вже були ухвалені судові рішення у справі № 707/2193/15-ц від 25квітня 2016 року та у справі №707/2190/15-ц від 08червня 2016 року, якими встановлено неправомірність вибуття земельних ділянок з державної власності у приватну та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на такі земельні ділянки.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок про те, що будівництво на спірній земельній ділянці здійснювалось відповідачем з порушенням визначеного законом порядку та без дотримання вимог цільового призначення земельної ділянки, а отже ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість передбачити настання правових наслідків, які полягають зокрема у зобов`язанні його за власний рахунок привести спірну земельну ділянку у попередній стан, що існував до проведення будівництва.

При цьому судами правильно зауважено, що покладення на відповідача обов`язку привести земельну ділянку у попередній стан, що існував до початку будівництва, відповідатиме засадам справедливості й розумності регулювання спірних правовідносин, оскільки передбачає дотримання належного балансу між законними правами та інтересами позивача та відповідача, а також суспільного інтересу щодо дотримання цільового використання земель лісогосподарського призначення державної власності.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди попередніх інстанцій правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Посилання заявника, як на підставу касаційного оскарження, на відсутність висновку Верховного Судущодопитання питання застосування норми права у подібних правовідносинах є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки Верховний Суд неодноразово висловлював подібні за змістом висновки, зокрема у вказаних вище постановах.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

При цьому Верховний Суд враховує, що, як неодноразово відзначав ЄСПЛ, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Прядка Віталій Михайлович, залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 червня 2021 рокута постанову Кропивницького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов