Справа № 145/1635/25
Провадження №2/145/164/2026
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2026 селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І. І. ,

за участю: секретаря судового засідання Коржан Н.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», місце знаходження: вул. Іллінська, буд. 8, місто Київ, 04070,

в особі представника позивача Паладич Аліни Олександрівни,

до

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованогоза адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення кредитної заборгованості,

УСТАНОВИВ:

ТОВ «Свеа Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 28.08.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 2300477 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Відповідно до Кредитного договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 9000,00 грн; строк кредиту: 30 днів; цільове призначення - на споживчі потреби; стандартна процентна ставка 1,90 % в день, знижена процентна ставка 0,95%.

ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання за кредитним договором виконало, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання виконував з істотним порушенням умов договору, що призвело до виникнення простроченої заборгованості.

15.07.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нині ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС») було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 2-15072022, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило новому кредитору за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 15.07.2022, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №2300477 складає 29520,00 грн.

Загальний розмір заборгованості за Кредитним договором №2300477 від 28.08.2021 становить 29520,00 грн, з яких заборгованість за сумою кредиту - 9000,00 грн, заборгованість по відсотках - 20520,00 грн.

На підставі наведеного представник позивача просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором у сумі 29520 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

Копію ухвали було направлено учасникам справи, зокрема, відповідачу на зареєстровану адресу проживання 12.11.2025 (а.с. 56). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке 21.11.2025 повернуто до суду з довідкою про причини повернення, у якій зазначено, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 57).

Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Частиною 10 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про вирішення спору за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

На підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви долучені правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», а також договір №2300477 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.08.2021, Паспорт споживчого кредиту, Додаток №1 до договору про надання коштів (таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта, з якими відповідач ознайомився шляхом підписання одноразовим ідентифікатором (а.с.21-26, 7-13, 14-15, 16).

Так, 28.08.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2300477 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 7-13).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору його укладення здійснено сторонами за допомогою ІТС Товариства, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 9000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати обов`язки, передбачені Договором.

Відповідно до п. 1.3, 1.4., 1.4.1 Кредитного договору строк кредиту: 30 днів; тип процентної ставки - фіксована; стандартна процентна ставка 1,90 % в день.

Згідно з п. 1.4.2. знижена процентна ставка становить 0,01% в день.

Відповідно до п. 1.8 Кредитного договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.

Пунктом 2.1., 2.2 кредитного договору передбачено, що кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Договору. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання Договору, а у наступні календарні дні, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п.1.3 Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів.

Розділом 4 кредитного договору передбачено порядок продовження строку користування кредитом та автопролонгацію.

Відповідно до п. 4.1.1., 4.1.2., 4.1.6 кредитного договору у випадку неможливості виконання зобовязань за договором клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом шляхом натискання кнопки "продовжити кредит" в особистому кабінеті або платіжному терміналі та здійснення платежу на користь товариства в розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Протягом нового строку користування кредитом проценти араховуються за стандартною процентною ставкою.

Згідно з п. 4.2.1. сторони домовились, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту.

Відповідно до п. 4.2.3. нарахування процентів за користування кредитом в період автопролонгації здійснюється за стандартною процентною ставкою.

Згідно п. 4.2.5. кредитного договору загальна кількість автопролонгації за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів. Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав.

11.09.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору №2300477 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 17).

Відповідно до п. 2 Додаткового договору, у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати Клієнтом зобов`язання за Договором, відповідно до розділу 4 Договору Клієнт ініціював продовження строку користування кредитом.

Відповідно до п. 3 Додаткового договору сторони цим Додатковим договором погоджують наступні умови продовження користування кредитом:

3.1. Строк користування кредитом за Договором продовжується на строк: 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 12.10.2021.

3.2. Сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом протягом строку, встановленого в п. 3.1 цього Додаткового договору: 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

3.3. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Додаткового договору складає: 24079.41% річних.

3.4. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Додаткового договору складає: 14130 грн.

Відповідно до п.4 Додаткового договору у всьому іншому, що не визначено у цьому Додатковому договорі, Сторони керуються умовами Договору.

11.09.2021 відповідач ОСОБА_1 підписав одноразовим ідентифікатором Додатковий договір, а також Паспорт споживчого кредиту, Додаток №1 до Додаткового договору від 11.09.2021 до договору про надання коштів №2300477 (таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (а.с. 18-19, 20).

Відповідно до інформаційної довідки ТОВ "Універсальні платіжні рішення" від 04.03.2024 № 19835-0403, між ним та ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 28.08.2021 17:12:40 на суму 9000,00 грн, маска картки НОМЕР_3 , номер транзакції в системі iPay.ua 105354834, призначення платежу: Зарахування 9000 грн на карту НОМЕР_3 (а.с.30).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" станом на 15.07.2022 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №2300477 складає 29533,50 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами - 20533,50 грн (а.с.27-29).

15.07.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 2-15072022, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило новому кредитору за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с.31-33).

Відповідно до реєстру боржників від 15.07.2022 позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2300477 у сумі 29520,00 грн (а.с.34-36).

Надаючи оцінку дослідженим у справі доказам та встановленим на їх підставі правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначено Законом України "Про споживче кредитування".

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що кредитна лінія - вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит.

Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Доказів про неправомірність кредитного договору матеріали справи не містять.

У разі не спростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно зі ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Висновки суду.

Судом встановлено, що 28.08.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2300477 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, 11.09.2021 - додатковий договір до договору №2300477, відповідно до яких позивач надав, а відповідач отримав на визначених умовах кредит в сумі 9000 грн, дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 12.10.2021, тип процентної ставки фіксована; стандартна процента ставка складає 1,9% від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

Відповідач не дотримався умов договору та не сплатив необхідні платежі за кредитом, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість, розмір якої відповідачем не спростовано.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" станом на 15.07.2022 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №2300477 складає 29533,50 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами - 20533,50 грн.

15.07.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 2-15072022, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило новому кредитору за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 15.07.2022 позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2300477 у сумі 29520,00 грн.

Суд не погоджується із наданими позивачем розрахунком заборгованості, виходячи з наступного.

Згідно п. 4.2.5. кредитного договору загальна кількість автопролонгації за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п. 1.3. договору). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав.

Відповідно до вказаної умови договору автопролонгація не могла бути застосована, коли строк користування кредитом склав 120 днів, тобто з 26.12.2021.

Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненим ТОВ "Лінеура Україна", відсотки відповідачу нараховані за період з 28.08.2021 по 10.01.2022, тобто за 136 днів.

Таким чином, застосування автопролонгації та нарахування відсотків в період з 26.12.2021 по 10.01.2022 не відповідає умовам укладеного між стронами договору, що відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" не покладає на споживача обов`язку сплачувати кредитодавцю нараховані у зазначений період проценти.

Отже, встановивши всі фактичні обставини справи, дослідивши кожний доказ з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, та сукупність доказів з точки зору їх достатності, надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 26613 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9000 грн, заборгованість за процентами - 17613 грн. Позовні вимоги про стягнення нарахованих в період з 26.12.2021 по 10.01.2022, тобто поза межами погодженого сторонами строку кредитування, в розмірі 2907 грн задоволенню не підлягають.

Вказані висновки суду узгоджуються із правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16.

Розподіл процесуальних витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією №1030 від 28.10.2025 (а.с. 6). Інших судових витрат до відшкодування не заявлено.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати, які поніс позивач, підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, розмір позовних вимог, які задоволено судом, складає 90,15%. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2183,79 грн сплаченого судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 3, 5, 10, 12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором №2300477 від 28.08.2021 у розмірі 26613 (двадцять шість тисяч шістсот тринадцять) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судові витрати в сумі 2183 (дві тисячі сто вісімдесят три) гривні 79 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 16 січня 2026 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», місце знаходження: вул. Іллінська, буд. 8, місто Київ, 04070, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Патраманський І. І.