Справа № 740/4816/25
Провадження № 2-п/740/1/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.10.2025 у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування заяви посилається на те, що він не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, судові повістки, копію позовної заяви не отримував, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості реалізувати своє право на захист. Про наявність заочного рішення дізнався лише після накладення арешту на його банківські рахунки та блокування банківських карток.

Строк позовної давності за вимогами позивача сплив, так як кредитні правовідносини між сторонами виникли у 2021 році і з того часу жодних платежів чи визнання боргу з боку відповідача не здійснювалось. У зв`язку з цим, просив застосувати строк позовної давності.

Крім того, сума процентів, заявлена до стягнення більш, ніж у 3,5 рази перевищує суму основного боргу, що свідчить про явну неспівмірність фінансових санкцій та потребує оцінки судом, з урахуванням принципів розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, просить скасувати заочне рішення суду від 21.10.2025 та призначити справу до нового розгляду.

Ухвалою судді 29.12.2025 заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою судді 06.01.2026 заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення призначено до розгляду на 15.01.2026.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Відповідач ОСОБА_1 надіслав заяву, в якій просив провести судовий розгляд без його участі та взяти до уваги подані ним раніше заперечення проти позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.10.2025 у цивільній справі №740/4816/25 позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 2974251 від 10.01.2021 у розмірі 43 110 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., а всього стягнуто з нього 50 532 грн. 40 коп.

Заявник посилається на те, що він не з`явився в судове засідання, оскільки не був повідомлений про день та час розгляду справи.

Як вбачається з позовної заяви та відповіді № 1694757 від 22.08.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 (а.с. 45).

Ухвала про відкриття провадження, судова повістка про виклик у судове засідання та заочне рішення були направлені судом рекомендованими листами за вказаною адресою, проте повернулись не вручені з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Разом з тим, відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Використання законодавцем в конструкції ст. 288 ЦПК України сполучника «і» дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Положення ст. 285 ЦПК України регламентують необхідність зазначення у заяві про перегляд заочного рішення, зокрема, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. То ж певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Відповідач у заяві про перегляд заочного рішення посилається на необґрунтованість та непропорційність нарахованої позивачем суми заборгованості за кредитним договором. Однак на підтвердження даних обставин до заяви про перегляд заочного рішення всупереч ч. 7 ст. 285 ЦПК України доказів не додано, та в самій заяві про перегляд заочного рішення всупереч п.4 ч. 2 ст. 285 ЦПК України не посилається на докази, якими обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача. Разом з тим, заочним рішенням суду від 21.10.2025 встановлено, що нарахування процентів первісним кредитором здійснено правильно, згідно умов пунктів 1.5.2, 1.6 кредитного договору №2974251. Доказів виконання зобов`язань відповідачем за договором щодо повернення коштів і сплати процентів не надано.

За таких обставин, заява про перегляд заочного рішення обґрунтована абстрактними запереченнями проти позовних вимог. Посилання на докази в розумінні ст. 76 ЦПК України у заяві відсутні.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позовна давність згідно статті 256 ЦК України це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що визначено частиною 1 статті 261 ЦК України.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02.04.2020.

Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02.04.2020 до 30.06.2023.

Законом № 2120-IX від 15.03.2022 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії.

У подальшому, Законом 3450-ІХ від 08.11.2023 пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було викладено в такій редакції: у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

При цьому, Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, було введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

У подальшому, відповідними указами Президента України строк дії воєнного стану в України неодноразово продовжувався та режим воєнного стану в Україні діє до теперішнього часу.

Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» було виключено з ЦК України лише на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025, який набрав чинності 04.09.2025.

Таким чином, строк, визначений статтею 257 ЦК України, продовжувався на строк дії воєнного стану з 24.02.2022 і до 03.09.2025, а отже позивачем при зверненні 22.08.2025 до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором строк позовної давності не пропущений.

Враховуючи викладене, судом не встановлені обставини для скасування заочного рішення відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, що є підставою для залишення заяви без задоволення відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Роз`яснити учасникам справи, що заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.10.2025 у даній справі може бути оскаржене відповідачем шляхом подання до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала окремо від заочного рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Карпусь