У Х В А Л А

16 січня 2026 року

м. Київ

справа № 705/2159/19

провадження № 61-15961ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Ситнік О. М.,

розглянув заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Верховного Суду Карпенко Світлани Олексіївни від участі у розгляді касаційної скарги Приватного підприємства «Центр - Монтаж - Енерго», в інтересах якого діє адвокат Моспан Віталій Васильович, на постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Центр - Монтаж - Енерго» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом

до Приватного підприємства «Центр-Монтаж-Енерго» (далі - ПП «Центр-Монтаж-Енерго») про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 17 березня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 03 липня 2019 року № 25

ПП «Центр-Монтаж-Енерго» про припинення трудового договору (контракту) з юрисконсультом ОСОБА_1 , на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта ПП «Центр-Монтаж-Енерго».

Стягнуто з ПП «Центр-Монтаж-Енерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 липня

2019 року по 17 березня 2025 року в розмірі 346 882, 80 грн, з відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада

2025 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Апеляційну скаргу ПП «Центр-Монтаж-Енерго» залишено без задоволення.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 17 березня 2025 року в частині розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з ПП «Центр-Монтаж-Енерго» на користь ОСОБА_1 , та в частині розподілу судових витрат змінено.

Стягнуто з ПП «Центр-Монтаж-Енерго» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі

693 751, 08 грн з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

17 грудня 2025 року адвокат Моспан В. В. направив через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду касаційну скаргу в якості представника ПП «Центр - Монтаж - Енерго» на постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М., суддів, які входять до складу колегії : Карпенко С. О., Ситнік О. М.

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2025 року касаційну скаргу заявника залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для надання ордеру, оформленого належним чином, із зазначенням назви суду касаційної інстанції до якого подається вказана касаційна скарга.

31 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 через підсистему «Електронний Суд» звернулась до Верховного Суду із заявою про відвід судді Верховного Суду Карпенко С. О. (вказану заяву передано судді-доповідачеві 08 січня 2026 року).

Вказана заява обґрунтована тим, що: «… Впливовий міліонер-хабарник з м. Умань, В. Кокодзей, який є фактичним власником «Центр-монтаж-енерго» має доступ до осіб, які передають цивільну справу №705/2159/19 потрібним суддям. Так, на замовлення, С. Карпенко було розподілено цивільну справу № 705/2159/19 провадження №61-12087св25. За дивним збігом обставин саме С. Карпенко знову передано вже основну справу №705/2159/19 провадження № 61-15961ск25, яка має єдину мету - не виконувати рішення судів про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що викликає обґрунтований сумнів щодо законності передачі вже другої справи підряд одній і тій же судді ВС/КЦС. Позиція судді С. Карпенко щодо даної справи викликає великі сумніви щодо її безсторонності та об`єктивності. Адже, під час розгляду даної справи в іншому провадженні суддя С. Карпенко порушила вимогу щодо забезпечення саме Верховним Судом принципу єдності судової практик, що вона, очевидно, вчинила з корисливих мотивів…».

На підставі вищевказаного представник заявника заявляє відвід судді Верховного Суду Карпенко С. О., на підставі пункту 5 частини першої

статті 36 ЦПК України.

З метою забезпечення всебічного та об`єктивного розгляду заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді суддею-доповідачем Ігнатенком В. М. подано службову записку про проведення перевірки дотримання вимог законодавства під час автоматизованого розподілу цивільної справи № 705/2159/19 (касаційне провадження № 61-15961ск25) між суддями Верховного Суду в Касаційному цивільному суді: Ігнатенко В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Ситнік О. М., а саме щодо можливого незаконного втручання в роботу Автоматизованої системи документообігу суду Верховного Суду (далі - АСДС) під час здійснення автоматизованого розподілу матеріалів судового провадження № 61-15961ск25.

Розглянувши заяву про відвід судді Карпенко С. О., Верховний Суд висновує про необґрунтованість заявленого відводу.

Відповідно до статті 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) в справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до Висновку щодо дотримання вимог законодавства під час автоматизованого розподілу судових справ між суддями у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду від 15 січня 2026 року, комісія, провівши перевірку, зазначила про таке.

Згідно з пунктом 344 Інструкції з діловодства Верховного Суду, затвердженої наказом керівника Апарату Верховного Суду від 31 грудня 2021 року (зі змінами) (далі - Інструкція з діловодства), відповідальний працівник здійснив первинне опрацювання зазначеного документа та відповідно до пункту 350 Інструкції з діловодства, касаційну скаргу було зареєстровано в АСДС за вх. № 38253/0/220-25 від 18 грудня 2025 року. Відповідальним працівником відділу в АСДС було створено картку касаційного провадження № 61 -15961ск25.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями

18 грудня 2025 року в провадженні № 61-15961ск25 було визначено колегію у складі: суддя-доповідач Ігнатенко В. М., судді, які входять до складу колегії: Карпенко С. О., Ситнік О. М.

Згідно підпункту 2.3.7 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11 листопада 2024 року № 39 (далі - Положення) обрання судді за випадковим числом здійснюється відповідно до коефіцієнта навантаження судді на момент автоматизованого розподілу. Суддею-доповідачем обрано Ігнатенка В. М. оскільки відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями він мав найменший коефіцієнт навантаження на момент автоматизованого розподілу.

Відповідно до підпункту 2.3.21 пункту 2.3 Положення, пункту 2.3 Засад, після визначення суддя-доповідача система визначає інших суддів з числа постійно діючої колегії суддів, визначеної зборами суддів, до якої входить суддя-доповідач. У разі неможливості визначити необхідну кількість суддів із числа постійної колегії суддів, система визначає суддів, яких не вистачає, з числа резервних суддів цієї колегії.

У зв`язку з постановленням ухвал Верховного Суду про задоволення заяв судді Фаловської І. М. про самовідвід від участі у розгляді справи № 705/2159/19, АСДС було обрано резервного суддю для другої постійної колегії суддів Третьої судової палати, визначеної зборами суддів Карпенко С. О.

За результатами службової перевірки комісія не встановила порушень під час автоматизованого розподілу справи № 705/2159/19 (касаційне провадження № 61-15961ск25) між суддями Верховного Суду в Касаційному цивільному суді.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим постановлення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).

Також у своєму рішенні «Газета «Україна-центр» проти України» ЄСПЛ наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, допоки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію потрібно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (§§ 28-32).

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді є існування суб`єктивного або об`єктивного критеріїв, за умови доведення існування яких можна стверджувати про обґрунтованість сумнівів у безсторонності судді.

Верховний Суд, оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує, що не встановлено будь-яких підстав стверджувати, що суддя Карпенко С. О. має та виявляє особисту упередженість під час розгляду цієї справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявницею не надано й судом не здобуто.

За об`єктивним критерієм Верховному Суду необхідно з`ясувати, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним у цьому є те, чи є побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно підтвердженими.

Доводи заяви про відвід суддів не містять посилання на обставини, які б дали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді Верховного Суду Карпенко С. О., тому заявлений відвід є необґрунтованим.

Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі в розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Суд оцінює обставини в справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Тому доводи заяви не можуть слугувати підставою для відводу суддів, оскільки не підтверджують наявність об`єктивних сумнівів у їх неупередженості та об`єктивності.

Отже, оскільки суд виснував про необґрунтованість заявленого

відводу судді Верховного Суду Карпенко С. О., відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід суддів підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 про відвід судді Верховного Суду Карпенко Світлани Олексіївни від участі у розгляді касаційної скарги Приватного підприємства «Центр - Монтаж - Енерго», в інтересах якого діє адвокат Моспан Віталій Васильович, на постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2025 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Центр - Монтаж - Енерго» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнати необґрунтованою.

Заяву передати для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

О. М. Ситнік