"19" січня 2026 р. Справа № 363/6746/25
У Х В А Л А

Іменем України

19 січня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Савинський Сергій Миколайович у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК» (зареєстрована адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Алмазова Генерала, будинок 4А; ) про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2025 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена цивільна справа, в якій позивач просить відновити залишки коштів на рахунках та скасувати будь яку заборгованість по усіх карткових рахунках, що утворилась внаслідок несанкціонованих операцій.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В.

Ухвалою суду від 11.11.2025 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Савинський Сергій Миколайович про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 14.11.2025 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 02.12.2025 року провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

07.01.2025 року до суду надійшла повторна заява про забезпечення позову, яка була передана головуючій по справі 19.01.2026 року, в якій представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Савинський С.М. просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК» нараховувати відсотки, штрафи, пеню, списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків, в тому числі карткових, зарплатних карткових рахунків відкритих на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), у рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами у сумі 259 457 грн 00 коп., які були незаконно вилучені у ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 02 жовтня 2025 року (день інциденту) по кредитному рахунку НОМЕР_2 , до завершення розгляду справи за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» ().

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що 2 жовтня 2025 року внаслідок бездіяльності АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» ОСОБА_1 стала жертвою шахрайських дій, під час яких з її рахунку в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» були незаконно списані всі наявні кошти на загальну суму 471 110,00 грн. Разом із особистими коштами було також викрадено кредитні кошти, отримані за договором, укладеним з АТ «Райффайзен Банк». Водночас банк не вжив належних заходів для захисту прав та інтересів клієнтки, а навпаки нараховує та списує з належних їй рахунків відсотки за користування кредитом. Окрім того, представники відповідача здійснюють постійні телефонні дзвінки на адресу позивачки з вимогами погашення заборгованості та погрозами щодо можливого відступлення права вимоги (продажу кредиту) третім особам.

04 жовтня 2025 року на електронну пошту Банку ОСОБА_1 було надіслано заяву з долученням витягу з ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення та проханням продовжити пільговий період за кредитом та не здійснювати жодних нарахувань відсотків на залишок заборгованості. Станом на дату подання цієї позовної заяви відповіді не отримано.

08 жовтня 2025 року ОСОБА_1 було вручено Банку Заява про незгоду з платіжними операціями, які відбулися 02.10.2025 року. Станом на дату подання позовної заяви відповіді отримано не було.

Крім того, 06 жовтня 2025 року через мобільний застосунок Банку ОСОБА_1 було подано заяву про скасування шахрайських операцій та поновлення залишків коштів на рахунку. 09 жовтня 2025 року надійшло SMS-повідомлення від Банку про відсутність підстав для скасування спірної транзакції.

На думку представника позивача наведені обставини свідчать про те, що АТ «Райффайзен Банк» не вживає належних заходів для захисту прав клієнтки, натомість його дії спрямовані на погіршення її фінансового стану шляхом нарахування відсотків, штрафів та інших фінансових зобов`язань, що призводить до формування нових сум, які Позивачка буде змушена оскаржувати та повертати в судовому порядку.

Метою вжиття заходів забезпечення позову представник позивача зазначає уникнення порушення прав та охоронюваних законом інтересів Позивачки, а також можливість реального виконання рішення суду. Зазначає, що спірні операції були вчинені внаслідок шахрайських дій третіх осіб, подальше нарахування АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відсотків, комісій, штрафних санкцій (штрафу, пені) за користування кредитними коштами, а також вчинення дій із примусового або безакцептного списання грошових коштів з поточних, карткових та зарплатних рахунків Позивачки, призведе до штучного збільшення спірної заборгованості. Такий підхід фактично формуватиме нові фінансові зобов`язання Позивачки, правомірність яких є предметом судового спору, що ускладнить або унеможливить повне та ефективне відновлення її прав у разі задоволення позову.

Посилаючись на норми ст. 149-150 ЦПК України, та зазначивши, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним і обґрунтованим, оскільки невжиття таких заходів істотно ускладнить або унеможливить виконання майбутнього рішення суду та належне поновлення порушених прав Позивачки, представник позивачки просить суд забезпечити позов шляхом заборони вчинення певних дій, а саме зупинити нарахування відсотків за користування кредитними коштами, плати за погашення простроченого боргу по кредиту, штрафів, пені, тощо по картковому рахунку № НОМЕР_2 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 до моменту прийняття остаточного рішення у справі.

Судом встановлено, що заява про забезпечення позову відповідає вимогам щодо форми та змісту, передбаченим ст. 151 ЦПК України. Підстави для залишення заяви про забезпечення позову без розгляду відсутні.

Частиною першою та другої статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на заявлені підстави забезпечення позову, характер та обсяг доказів, доданих до заяви про забезпечення позову, характер та вид заявлених засобів забезпечення позову, суд доходить до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом забороною вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Так, заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними і співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 24 липня 2024 року у справі №567/459/23 (провадження № 61-10214св23).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18(провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17(провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. […] Цей спір стосується, зокрема, майнових прав на ј частину будинку. Апеляційний суд встановив, що відповідачка під час розгляду справи зареєструвала право власності на будинок. Тому через ризик його відчуження на користь третіх осіб невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту ј частини будинку може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову. Те, що відповідачка проживає у будинку впродовж десяти років і після державної реєстрації її права власності на нього ще не вчинила дії, що могли би підтвердити намір відчужити будинок, зокрема, не зверталася до ріелторів і не розміщувала оголошення про продаж, не спростовують висновки апеляційного суду про наявність у відповідачки як в одноособового власника можливості вільно розпорядитись будинком, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Крім того, той вид забезпечення позову, який застосував апеляційний суд, є домірним заявленим позовним вимогам. Немає підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, оскільки будинок залишається в її володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини, якої стосується спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі №754/5683/22(провадження № 14-28цс23) зазначено, що «жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить. Тому Велика Палата Верховного Суду констатує, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії. […] Апеляційний суд обґрунтовано прийняв до уваги, що без вжиття заходів забезпечення позову відповідачка має можливість безперешкодно відчужити спірне нерухоме майно. Водночас відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, оскільки квартира залишається в її володінні та користуванні».

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлені наступні обставини.

З позовної заяви вбачається, що предметом позовних вимог є відновлення становища, що існувало до порушення прав ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 02 жовтня 2025 року, а саме:

-відновлення залишку коштів на рахунку НОМЕР_3 до того стану, в якому він був перед виконанням несанкціонованих операцій від 02 жовтня 2025 року;

-відновлення залишку коштів на рахунку НОМЕР_4 до того стану, в якому він був перед виконанням несанкціонованих операцій від 02 жовтня 2025 року;

-відновлення залишку коштів на рахунку НОМЕР_5 до того стану, в якому він був перед виконанням несанкціонованих операцій від 02 жовтня 2025 року;

-відновлення залишку коштів на рахунку НОМЕР_6 до того стану, в якому він був перед виконанням несанкціонованих операцій від 02 жовтня 2025 року;

-відновлення залишку коштів на рахунку НОМЕР_2 до того стану, в якому він був перед виконанням несанкціонованих операцій від 02 жовтня 2025 року;

та скасування будь-якої заборгованості по усім картковим рахункам ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» () за використаними коштами (з урахуванням відсотків, неустойки, комісії та інших штрафних санкцій), що утворилися внаслідок несанкціонованих операцій від 02 жовтня 2025 року.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Савинський С.М. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом зобов`язання АТ «Райффайзен Банк» заборони нарахування відсотків, штрафів, пені, списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків, у тому числі карткових, зарплатних карткових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , у рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами у сумі 259 457 грн. 00 коп., які були незаконно вилучені у ОСОБА_1 02 жовтня 2025 року з кредитного рахунку НОМЕР_2 , у зв`язку з чим, вона звернулася до правоохоронних органів з заявою про злочин, яку зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та звернулась до банку з проханням не здійснювати жодних нарахувань відсотків на залишок заборгованості, а також з претензією щодо шахрайських дій третіх осіб та ненадійного захисту рахунку, також вона звернулася до суду з позовною заявою про відновлення порушеного права внаслідок неправомірних дій надавача банківських послуг однак АТ «Райффайзен Банк» фактично систематично списує з її рахунків грошові кошти на погашення спірної заборгованості. Зазначені дії банку підтверджуються довідкою про рух коштів по рахунку за період з 02.10.2025 по 31.12.2025 року, відповідно до якої з рахунку ОСОБА_1 26.11.2025 року списано 25157,54 грн. в рахунок погашення відсотків за кредитом, 25.12.2025 року списано 11 228,30 грн в рахунок погашення відсотків за кредитом. Окрім того, представники відповідача здійснюють постійні телефонні дзвінки на адресу позивачки з вимогами погашення заборгованості та погрозами щодо можливого відступлення права вимоги (продажу кредиту) третім особам. Таким чином, представник позивачки зазначає, що у разі відмови у забезпеченні позову, з позивачки може бути стягнуто зазначені кошти, що в свою чергу призведе до неможливості захисту законних інтересів ОСОБА_1 .

Дослідивши подану позовну заяву та додані до неї документи та враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір, зважаючи на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, вважає за необхідне застосувати забезпечення позову шляхом зобов`язання АТ «Райффайзен Банк» зупинити нарахування відсотків за користування кредитними коштами, плати за погашення простроченого боргу по кредиту, штрафів, пені, тощо по картковому рахунку № НОМЕР_2 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 .

При цьому, суд вважає, що даний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами і його невжиття дійсно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що в свою чергу призведе до неможливості захисту законних інтересів позивача, поновлення її порушеного права в майбутньому у випадку задоволення її позовних вимог.

Крім того, зазначений спосіб забезпечення позову не перешкоджає відповідачу здійснювати свою господарську діяльність, а лише обмежує нарахування відсотків та інших платежів по картковому рахунку позивача.

З огляду на наведені висновки, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову в обраний позивачем спосіб, адже їх невжиття може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Водночас, у відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Одночасно з вирішенням питання щодо забезпечення позову, суд не вбачає підстав для вжиття зустрічних заходів забезпечення позову відповідно до ст. 154 ЦПК України.

Суд роз`яснює, що відповідач у відповідності до вимог статті 154 ЦПК України, після застосування судом заходів забезпечення позову не позбавлений права на подання до суду відповідного клопотання про зустрічне забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст.ст. 149-154,157 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Савинський Сергій Миколайович у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК» про захист прав споживачів - задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме зобов`язати АТ «Райффайзен Банк» (, місцезнаходження: 01011, місто Київ, вул. Алмазова Генерала, 4А) зупинити нарахування відсотків, штрафів, пені, заборонити списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків, у тому числі карткових, зарплатних карткових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ), у рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами у сумі 259 457 грн. 00 коп., які були незаконно вилучені у ОСОБА_1 02 жовтня 2025 року з кредитного рахунку НОМЕР_2 до моменту прийняття остаточного рішення у справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя О.В. Рукас