Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 2/711/581/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позову без розгляду

19 січня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Петренка О.В.,

за участю секретаря судових засідань Дмитренка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем ОСОБА_2 (вхідний №50224, а.с.1-2).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; розгляд справи по суті призначений о 12 год 30 хв 19 січня 2026 року (а.с.19-20).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, що призначено о 12 год 30 хв 19 січня 2026 року, не з`явився, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у розумінні п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України, що підверджується матеріалами справи (а.с.22 зворот).

Водночас, 19 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд», позивач ОСОБА_1 подав заяву, в якій просить залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (вхідний №2068/26, а.с.25).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання 19 січня 2026 року о 12 год 30 хв не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про місце, день і час розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на адресу місця реєстрації проживання, що підтверджується матеріалами справи (а.с.24 зворот), заяв чи клопотань про проведення судового засідання без її участі до суду не подала, відзиву до суду не направила.

Частиною 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про наявність процесуальної можливості провести судове засідання у відсутність учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заяви позивача про залишення позову без розгляду, вважає її такою, що підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Такий правовий висновок, щодо застосування положень п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, викладений у постанові Верховного Суду від 20.05.2024 у справі № 202/16597/23 (провадження № 61-2159св24), що застосовується судом з метою виконання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.

Згідно з вимогами ч.1,3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог п.5 ч.4 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи те, що позивач ОСОБА_1 подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду до початку розгляду справи, що є процесуальним правом цього учасника справи, зміст заяви не суперечить вимогам закону, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, тому суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Водночас, згідно ч.2 ст.257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Щодо прохання позивача, що викладене у прохальній частині заяви про залишення заяви без розгляду, про залишення позову без розгляду з підстав відсутності предмету спору у зв`язку з примиренням сторін, то суд зазначає про таке.

Підстави для залишення позову без розгляду законодавцем визначені у диспозиції частини першої статті 257 ЦПК України, серед яких: позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи; належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи; у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду; між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява; провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору; позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду; після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Водночас відсутність предмету спору є процесуальною підставою не для залишення позову без розгляду, а для закриття провадження в справі, що узгоджується із положеннями п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

У пункті 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібний правовий висновок щодо застосування положень п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України викладений в постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 15 листопада 2023 року у справі №522/3680/22 (провадження № 61-12919св23), від 07 лютого 2024 року у справі №204/3106/22 (провадження № 61-9467св23), від 10 січня 2025 року у справі №177/1272/23 (провадження № 61-12390св24) та від 20 червня 2025 року у справі №128/974/19 (провадження № 61-7079св24), які судом застосовуються з метою виконання положень ч.4 ст. 263 ЦПК України.

Отже правові висновки Верховного Суду, щодо застосування положень п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, свідчить про те, що можливість закриття провадження з підстав відсутності предмету спору існує на будь-якій стадії розгляду справи, однак за умови, якщо предмет спору не існував від початку розгляду справи (від часу відкриття провадження у справі), а не припинив існування вже в процесі розгляду справи.

Таким чином, примирення сторін до початку розгляду справи по суті не може свідчити про те, що між сторонами був відсутній спір щодо розірвання шлюбу на час звернення позивача до суду з цим позовом, а тому, визначені процесуальним законом підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України у конкретній процесуальній ситуації відсутні.

У зв`язку з цим, заяву позивача про залишення позову без розгляду слід задовольнити частково, залишивши позов без розгляду з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, тобто у зв`язку з тим, що позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду, а не закривши провадження у справі з підстав відсутності предмету спору, тобто згідно положень п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Керуючись ст.12, 13, 128, 223, 247, п.2 ч.1 ст.255, п.5 ч.1 ст.257, ч.2 ст.257, ст. 259, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

заяву позивача ОСОБА_1 про залишення без розгляду позовної заяви (вхідний №2068/26 від 19 січня 2026 року) задовольнити частково.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу положення частини 2 статті 257 ЦПК України відповідно до яких особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

У іншій частині заяву залишити без задоволення.

Копію ухвали направити позивачу та відповідачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею проте може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга може бути подана сторонами до Черкаського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня складення ухвали шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана суддею 19 січня 2026 року.

Суддя: О. В. Петренко