УХВАЛА

20 січня 2026 року

м. Київ

справа № 522/1572/22

провадження № 61-158ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого

діє адвокат Судаков Валерій Валерійович, на постанову Одеського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації 479 970,00 грн, що становить частини вартості автомобіля марки «Toyota Sequoia», 2008 року випуску.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 травня 2024 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 травня 2024 року скасовано.

Ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію

за частку в спільному майні в сумі 479 970,00 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

05 січня 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Судаков В. В., через підсистему «Електронний суд», звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року

у цій справі, у якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини

і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини,

яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури

у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи

те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод),

та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову,

що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності

й стабільності у цивільних правовідносинах.

Предметом позову є поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації вартості автомобіля в розмірі 479 970,00 грн, тому ціна позову в цій справі станом на 01 січня 2026 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн х 250 = 832 000,00 грн).

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Судаков В. В., вказує, що справа має для нього виняткове значення, оскільки у разі, якщо оскаржувана постанова буде залишена в силі, то при примусовому її виконанні, державний чи приватний виконавець має право звернути стягнення на єдине його житло, оскільки відповідно до частини сьомої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким єдиним житлом для ОСОБА_1 є 1/2 житлового будинку загальною площею 378 кв. м, житлова площа 180,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площа 0,0979 га, кадастровий номер :02:005:1738, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),

за адресою: АДРЕСА_1 .

Інше житло, яке перебуває у власності ОСОБА_1 , - 1/4 квартири

АДРЕСА_2 , загальною площею 62,7 кв. м, житловою площею 36,9 кв. м, загальна вартість якої становить 90 713,00 грн,

не може бути предметом стягнення на виконання оскаржуваного рішення, оскільки в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень зареєстрована заборона

на це нерухоме майно.

За таких обставин примусовій реалізації з публічних торгів підлягатиме тільки

частини жилого будинку

АДРЕСА_1 , і він ризикує втратити належну йому частку у єдиному житлі, що має для нього виняткове значення.

Верховний Суд вважає, що наведені представником заявника доводи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судового рішення у цій справі.

Верховний Суд вже висловлював позицію щодо понять «фундаментальне значення» та «виняткове значення» (див., наприклад, ухвалу від 05 квітня

2021 року у справі № 420/8512/20).

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в цьому випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає

її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи

для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Доводи ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Судаков В. В., щодо виняткового значення для нього справи зводяться до незгоди з оцінкою судом апеляційної інстанції зібраних у справі доказів та встановлених обставин.

Верховний Суд, взявши до уваги ціну та предмет позову, встановлені судами обставини, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником доводи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися

для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів,

яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у справі незначної складності підлягають касаційному оскарженню, не встановлено Верховним Судом.

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Таким чином, обставин, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом

у цій справі не встановлено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно

до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури

у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre

v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ

до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі.

У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб

(п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня

2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано

на судові рішенні, які не підлягають касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Судаков В. В., подав касаційну скаргу на судове рішення, що згідно з положеннями ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Судаков Валерій Валерійович,

на постанову Одеського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації, відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська