Справа № 368/2115/25
Рішення

Іменем України

"15" січня 2026 р. Кагарлицький районний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Шевченко І.І.

за участю секретаря Назаренко А.І.

та заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

в с т а н о в и в:

заявник просить суд встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу, а саме атестату Державного комітету Української РСР по професійно-технічній освіті №9051 від 11.07.1981 року, обґрунтовуючи заяву наступним.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою пенсійного віку та має право на призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

04.06.2025 року заявник звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням про відмову в призначення пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №ПС 18 від 11.06.2025 року заявнику було відмовлено у задоволення заяви та призначенні пенсії.

Згідно з рішенням, до загального страхового стажу заявника не зараховано період навчання з 01.09.1979 по 10.07.1981 року, оскільки в атестаті №9051 від 11.07.1981 року прізвище заявника ОСОБА_2 не відповідає дошлюбному прізвищу ОСОБА_3 згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 та свідоцтвом про народження НОМЕР_2 .

Отже, заявнику не було зараховано страховий стаж згідно з атестатом № 9051 від 11.07.1981 року, оскільки в ньому міститься описка у прізвищі заявника.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України за наявності необхідного страхового стажу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, для врахування пенсійним органом страхового стажу необхідно, щоб документи, які його підтверджують, містили правильні відомості про особу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними, у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Викладене вище свідчить, що судом може бути встановлено факт належності Заявнику правовстановлюючого документу, а саме атестату Державного комітету Української РСР по професійно-технічній освіті №9051 від 11.07.1981 року.

Підтвердженням того, що дошлюбне прізвище заявника саме ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 є свідоцтво про народження заявника серії НОМЕР_2 від 22.10.1962 року.

а також свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 23.03.1981 року, копії яких додаються до цієї заяви.

Представник заінтересованої особи в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Заяв та клопотань не надходило.

Суд, вислухавши заявника та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Заявник ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Багатир Великоновосілківського району Донецької області.

Заявник ОСОБА_1 має паспорт НОМЕР_4 , виданого 29.12.1997 р. Великоновосілківським РВ УМВС України в Донецькій області.

Згідно довідки від 20.01.2025 р. № 3231- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що ОСОБА_1 має фактичне місце проживання в АДРЕСА_1 .

Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 11.06.2024 р. було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсій, виходячи з наступного.

Відмова про призначення пенсії ОСОБА_1 Податковий номер - НОМЕР_5 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 04.06.2024 Пенсійний вік становить - 60 років, вік заявника -61 рік

Необхідний страховий стаж, згідно статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 29 років з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року Відповідно до п. 2 статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.

Відповідно до п. 3 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років.

Страховий стаж особи становить 20 років 06 місяців 24 дні.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

Згідно з п.2 статті 24 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До загального страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1979 по 10.07.1981, оскільки в атестаті № НОМЕР_6 від 11.07.1981 прізвище ОСОБА_2 не відповідає дошлюбному прізвищу заявника ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 та свідоцтва про народження НОМЕР_2 .

Оскільки, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 (далі - постанова № 794), від 08.06.1998 № 832 персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування впроваджувався протягом 1998 - 2000 років, починаючи з 01.07.2000 обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку (пункт 3 постанови № 794), а в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування сплата страхових внесків відсутня до загального страхового стажу згідно із записами в трудовій книжці колгоспника б/н від 03.04.1984, тому до загального страхового стажу не зараховано періоди з 2000 по 2003 в ТОВ Богатирь.

До загального страхового стажу не зараховано період роботи 01.01.1998 по 21.03.2000 в КСП «ВОСХОД», згідно із записами в трудовій книжці колосника від 03.04.1984, оскільки відсутні накази про зарахування та звільнення.

Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого п. 1 статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Право на отримання пенсійної виплати 26.09.2027 або з дати набуття необхідною страхового стажу.

Згідно атестату № 9051 від 11.07.1981 прізвище заявника зазначено ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про народження заявник зазначена як ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення.

В порядку ч. 1 п. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦПК Українизаява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

За правовими позиціями Верховного Суду щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 161/853/19, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Заявник не має можливості одержати новий чи внести зміни в наявний правовстановлюючий документ через те, що законодавством не передбачена така можливість.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

З таких обставин, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ЦК України, ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу, а саме атестату Державного комітету Української РСР по професійно-технічній освіті №9051 від 11.07.1981 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне текст рішення суду буде складено протягом п`яти днів.

Суддя І.І. Шевченко