Справа № 127/1212/26
Провадження № 2-о/127/37/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ан О.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису.

Дослідивши матеріали заяви, вбачається, що заявниця ОСОБА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_1 .

Вказана обставина підтверджується терміновими заборонними приписами, наданими суду, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності.

При цьому останньою відомою адресою реєстрації заявниці є АДРЕСА_2 .

На території м. Вінниця заявниця не зареєстрована та не проживає, що підтверджується відомостями наданими Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів ( ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором ( ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису регламентовано Главою 13 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Оскільки заява про видачу обмежувального припису розглядається у порядку окремого провадження, то згідно до ч. 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України дана справа повинна розглядатись із додержанням загальних правил, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 350-1 Цивільного процесуального кодексу України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

З огляду на вищевикладене, встановивши фактичне місце проживання заявниці, підсудність розгляду такої заяви підлягає визначенню за правилами статті 350-1 ЦПК України, тобто за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства, яким є АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 даної статті встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Враховуючи викладене приходжу до висновку, що справу необхідно передати за підсудністю до Липовецького районного суду Вінницької області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31-32, 260-261, 293, 294, 350-1, 350-7, 353-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Передати справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - для розгляду за підсудністю до Липовецького районного суду Вінницької області.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя: