ХАДЖИБЕЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №6/521/74/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Жулего М.І.,

за участі:

заявника ОСОБА_1 ,

представника позивача Фірсова Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В провадженні Хаджибейського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2025 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

19 липня 2021 року до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови суду, в обґрунтування якої останній зазначив, що хворіє на онкологічне захворювання, має супутні хронічні хвороби, зокрема артеріальну гіпертензію та цукровий діабет, постійно потребує лікування та значних витрат на медикаменти, негайне виконання рішення суду поставить його у край важке матеріальне становище та створить загрозу його життю та здоров`ю.

Посилаючись на викладені обставини, просив суд надати відстрочку виконання рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2025 року строком на шість місяців.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 він є кінцевим бенефіціарним власником та одним із засновників ТОВ «Буряк Кан Експорт Імпорт», що надає можливість сплати заборгованості по кредиту. Раніше через канцелярію суду надав відзив на заяву про розстрочку та відстрочку виконання рішення суду, в обгрунтування якого зазначив, що надання відстрочки на 6 місяців та в подальшому розстрочки шляхом встановлення щомісячного платежу 1000-1500 грн. на невизначений кінцевий строк є надмірним та суттєво порушує законні інтереси банку-стягувача, розстрочка на такий тривалий строк нівелює принцип обов`язковості виконання судового рішення, суттєво знецінюючи стягнуту суму внаслідок інфляції та тривалого очікування. Встановлення такої розстрочки при відсутності документально підтвердженого доходу створює високий ризик того, що виконання рішення не буде досягнуто взагалі і призведе лише до необґрунтованого затягування виконавчого провадження. Розстрочення виконання рішення суду не буде мати значного ефекту для боржника за причиною продовження дії кредитних правовідносин. У сукупності, з урахуванням заборгованості боржника, на кінець виплат відповідно до розстрочення, у наявності буде новий борг, який донарахується протягом визначеного часу.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду, суд вважає, що подана заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Судом встановлено, що в провадженні Хаджибейського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2025 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 19 лютого 2014 року, у розмірі 84770 (вісімдесят чотири тисячі сімсот сімдесят) гривень 22 копійок, яка складається з: 65784,09 грн. заборгованість за тілом кредиту; 18986,13 грн. - заборгованість за простроченими відсотками та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Вказане рішення набрало законної сили.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Аналогічні положення закріплені у ч. 1 ст. 33 України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена також конвенцією «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав та свобод людини і основоположних свобод» від 17 липня 1997 року. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконано, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не приймаються. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської конвенції з прав людини. Судове рішення підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року за №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду, встановлення або зміну способу й порядку виконання суду, потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність іншого майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, іншій надзвичайні події тощо).

З аналізу наведених норм слідує, що відстрочення або розстрочення виконання судового рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Суд критично відноситься до доводів заявника стосовно скрутного матеріального становища, оскільки відповідач ОСОБА_1 не заперечував, що він є одним із засновників ТОВ «Буряк Кан Експорт Імпорт» але стверджував, що товариство на даний час не працює та не здійснює свою діяльність, але доказів цьому не надав.

Крім того, згідно відповіді з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за 1 квартал 2022 року по 4 квартал 2026 року вбачається, що ОСОБА_1 отримує від Товариства заробітну плату та інші виплати (а.с. 176-181).

При цьому, суд також враховує інтереси стягувача.

Отже, приймаючи до уваги зазначене, а також конституційний принцип рівності сторін перед законом і судом, суд вважає, що наведені заявником обставини в розумінні ст. 435 ЦПК України не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2025 року або роблять його виконання неможливим, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 258-261, 353, 435 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали складено 20 січня 2026 року.

Суддя: О.М. Сегеда