Справа № 146/1094/25
Провадження № 22-ц/801/87/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 рокуСправа № 146/1094/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Голоти Л. О.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія Рубікон»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гнатюка В`ячеслава Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 жовтня 2025 року, ухвалене у складі судді Пилипчука О. В. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У липні 2025 року ТОВ «Юридична компанія Рубікон» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява обґрунтована тим, що 29 січня 2025 року між ТОВ «Юридична компанія Рубікон» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги № 29/01/25/01.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Виконавець зобов`язується надати правничу допомогу (далі - послуги), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги.

Відповідно до п. 1.2. Договору, характер та види послуг, що надаються відповідно до цього Договору: консультація, ознайомлення з матеріалами справи, правовий аналіз життєвої ситуації, підбір нормативно-правових актів, аналіз судової практики в аналогічних справах, формування правової позиції, складання звернення до органів державної влади, підприємства, установи, організації будь якої форми власності.

У рамках надання правової допомоги Виконавцем для Замовника була підготовлена позовна заява про встановлення факту батьківства з додатками, а також заява про виклик свідків з додатками, які були направлені до Томашпільського районного суду Вінницької області, що підтверджуються доказами поштового направлення від 14 лютого 2025 року (поштова накладна № 506 з описом) та від 20 березня 2025 року (поштова накладна № 681 з описом) відповідно.

Позивачем виконані прийняті на себе зобов`язання, про що складений відповідний акт про надання послуг до Договору від 10 лютого 2025 року та засвідчено підписами сторін, що також підтверджується відповідно до п. 4.3. Договору.

Відповідно до акту, Виконавець виконав, а Замовник прийняв наступні послуги:

1. консультація.

2. ознайомлення з матеріалами справи.

3. правовий аналіз життєвої ситуації.

4. підбір нормативно-правових актів.

5. аналіз судової практики в аналогічних справах.

6. формування правової позиції.

7. складання звернення до органів державної влади, підприємства, установи, організації будь якої форми власності.

Вартість наданих послуг складає 18 000 грн.

Також, відповідно до акту, претензії з боку Замовника до Виконавця з приводу наданих послуг відсутні.

Проте, замовник не виконав взяті на себе зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги відповідно до 2.2.2. Договору, Виконавцем було направлено повідомлення-вимогу від 28 травня 2025 року № 28051 про сплату заборгованості засобами поштового зв`язку Укрпошти на адресу Замовника та у месенджері «Viber» за номером телефону, які Відповідач отримав, проте вказане повідомлення було залишено без відповіді, а вимога без виконання, у зв`язку з чим і подана позовна заява.

Відповідно до 5.3. Договору, за кожен календарний день порушення Замовником строків оплати, передбачених п. п. 3.1. 3.2. цього Договору, Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі 1% від суми не здійсненої або несвоєчасно здійсненої оплати.

Оскільки Відповідач прострочив сплату за Договором, Позивачем нараховано пеню з дня, наступного, що передував сплаті, тобто з 30 січня 2025 року, що станом на 11 липня 2025 року становить 29 340 грн.

Вважаючи свої права порушеними, ТОВ «Юридична компанія Рубікон» у заявленому позові просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором в сумі 18 000 грн, пеню за несвоєчасно здійснену оплату у розмірі 29 340 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 жовтня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юридична компанія Рубікон» загальну заборгованість за договором про надання правової допомоги № 29/01/25/01 від 29 січня 2025 року в сумі 47 340 грн, яку складає заборгованість за договором в розмірі 18 000 грн та пеня за несвоєчасно здійснену оплату у розмірі 29 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юридична компанія Рубікон» 3 028 грн судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав їх доведеними повністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким рішенням, представник відповідачки подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Також адвокат просить стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 20 000 грн понесених нею витрат на правничу допомогу та 3 633,60 грн судових витрат зі сплати судового збору.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 12 листопада 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Копаничук С. Г.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти клопотання представника відповідачки про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалами Вінницького апеляційного суду від 16 грудня 2025 року було задоволено клопотання представника відповідачки про долучення доказів до матеріалів справи, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

У апеляційній скарзі зазначено, що під час судового засідання, яке відбулося 16 жовтня 2025 року, суд першої інстанції розглядав клопотання сторони відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. Після розгляду вказаного клопотання, представник відповідача зазначив, що йому потрібний додатковий час, щоб подати докази, які явно підтверджують сплату відповідачем всієї суми відповідно до договору, а також факт того, що написання процесуальних документів та представництво в Томашпільському районному суді Вінницької області по справі № 146/1094/25 здійснював Гнатюк В. О.

Однак суд безпідставно відмовив у задоволенні такого клопотання, що потягло за собою ухвалення рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи.

Тобто, суд першої інстанції повністю розуміючи, що у сторони відповідача наявні докази, які прямо вказують, що відповідач сплатила всю суму за договором №29/01/25/01 та враховуючи поважність причин ненадання їх до 16 жовтня 2025 року, безпідставно відмовив відповідачу у наданні додаткових доказів по справі та одразу ухвалив рішення, що є безумовною обставиною для скасування судового рішення відповідно до ст. 376 ЦПК України.

При цьому суд першої інстанції провів тільки одне судове засідання по суті, що явно не відповідає принципу повного та об`єктивного розгляду справи та розумності строків.

ОСОБА_1 уклала договір про надання правничої допомоги №29/01/25/01 від 29 січня 2025 року з ТОВ «Юридична компанія Рубікон».

10 лютого 2025 року між сторонами було підписано акт надання послуг до договору про надання правничої допомоги №29/01/25/01 від 29 січня 2025 року.

Під час консультування відповідача, разом із нею перебувала її сестра ОСОБА_2 . При підписанні договору сестра відповідача ОСОБА_2 одразу сплатила всю суму за договором №29/01/25/01 в розмірі 18 000 грн, що підтверджується квитанцією про оплату від 29 січня 2025 року. Факт сплати всієї суми відповідно до договору №29/01/25/01 ОСОБА_2 може підтвердити в суді. Отож, відповідачем одразу було сплачено всю суму за договором №29/01/25/01 під час його підписання.

Відповідно до п. 4.3 договору, термін його дії закінчується підписанням акту про надання послуг, тобто з 10 лютого 2025 року.

Після підписання Акту, відповідач звернулася до адвоката Гнатюка В. О. для перевірки наявності рішення по справі, однак під час аналізу виявилося, що у провадженні Томашпільського районного суду Вінницької області відсутня справа про встановлення факт батьківства, тому 11 лютого 2025 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір про надання правової (правничої) допомоги від 11 лютого 2025 року щодо складання процесуальних документів по справі про встановлення батьківства, представництва інтересів ОСОБА_1 в Томашпільському районному суді Вінницької області про встановлення батьківства.

Отже, можна зробити висновок, що 10 лютого 2025 року шляхом введення відповідача в оману було підписано акт надання послуг до договору про надання правничої допомоги №29/01/25/01 від 29 січня 2025 року.

08 серпня 2025 рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області по справі №146/345/25 було встановлено факт батьківства. Із даного рішення вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 здійснював ОСОБА_3

08 серпня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Гнатюком В. О. було укладено акт приймання-передачі послуг за договором від 11 лютого 2025 року.

Суд першої інстанції залишив поза увагою, що поштове відправлення №505 (позовна заява про встановлення факту) було надіслано 14 лютого 2025 року, тобто після підписання акту із позивачем, а тому це вказує на те, що позивач не здійснив своїх зобов`язань за договором. У сторони позивача наявні тільки фото-копії із поштовою накладною та описом вкладення де відправником зазначено відповідача, що також вказує на те, що позовну заяву було відправлено відповідачем. Також позивач не надав копії позовної заяви та інших документів, які могли б вказати на те, що останній реально здійснював підготовку процесуальних документів, адже після підписання акту представництво відповідача здійснював адвокат Гнатюк В. О. і ним було складено позовну заяву та всі інші документи по справі №146/345/25.

У зв`язку із порушенням судом першої інстанції процедури розгляду справи, останнім не було встановлено зловживання позивачем процесуальним правом із огляду на наступні фактичні обставини.

29 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Юридична компанія Рубікон» для встановлення факту батьківства щодо своїх неповнолітніх дітей. Чоловік із яким позивач проживала у фактичних шлюбних відносинах загинув на російсько-українській війні захищаючи територіальну цілісність та незалежність нашої держави. Тому для встановлення родинних стосунків в судовому порядку між батьком та дітьми відповідач звернулася до позивача, однак останній цинічно знаючи про скрутне матеріальне та сімейне становище відповідача жодним чином не виконав зобов`язання за договором та відмовився повертати гроші.

І наразі позивач вирішив ще подати позовну заяву щодо стягнення із відповідача коштів за договором №29/01/25/01, що підкреслює винятковий рівень цинізму і зневаги до прав та свобод людини.

Судом першої інстанції не було взято до уваги, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеса перебуває справа № 522/11799/25-Е за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Юридична компанія Рубікон» про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Підставою спору по справі №522/11799/25-Е є невиконання ТОВ «Юридична компанія Рубікон» договору №29/01/25/01, а предметом є стягнення сплачених коштів із ТОВ «Юридична компанія Рубікон» у зв`язку із невиконанням договору №29/01/25/01.

Представником ТОВ «Юридична компанія Рубікон» 24 червня 2025 року по справі № 522/11799/25-Е було надано відзив на позовну заяву із якого не вбачається жодної претензії щодо несплати ОСОБА_1 коштів відповідно до договору №29/01/25/01.

Отже судом першої інстанції у зв`язку із безпідставною відмовою у дослідженні додаткових доказів по справі не було встановлено факт зловживання позивачем процесуальними правами, що є безумовною підставою для скасування рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

29 січня 2025 року між ТОВ «Юридична компанія Рубікон» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги № 29/01/25/01 (а. с. 9):

1.1. Виконавець зобов`язується надати правничу допомогу (далі - послуги), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги.

1.2. Характер та види послуг, що надаються відповідно до цього Договору: консультація, ознайомлення з матеріалами справи, правовий аналіз життєвої ситуації, підбір нормативно-правових актів, аналіз судової практики в аналогічних справах, формування правової позиції, складання звернення до органів державної влади, підприємства, установи, організації будь якої форми власності.

2.1. Виконавець зобов`язується:

2.1.1. Після внесення Замовником передплати вартості послуг відповідно до п. п. 3.1 та 3.2 цього Договору:

2.1.2. Приступити до надання послуг, зазначених в п. 1.2 цього Договору у повному обсязі, своєчасно і якісно, керуючись чинним законодавством України, а також іншими нормативно-правовими актами.

2.2. Замовник зобов`язується:

2.2.2. Сплатити послуги, зазначені в п. 1.2. цього Договору, в порядку та терміни, зазначені в розділі з цього Договору. Якщо неможливість виконати цей Договір виникла з вини Замовника, Замовник зобов`язаний оплатити Виконавцю плату, зазначену в розділі 3 цього Договору у повному обсязі.

3.1. Вартість надання послуг зазначених за вищевказані в п. 1.2 послуги становить 18 000 грн.

3.2. Замовник сплачує кошти за вищевказані послуги в наступний термін 29 січня 2025 року 18 000 грн.

4.1. Цей Договір набирає законну силу з моменту підписання Сторонами.

4.2. Цей Договір може бути розірваний, як Замовником так і Виконавцем у випадку передбаченому цим Договором та діючим законодавством України.

4.3. Факт надання послуг підтверджується, а термін дії цього Договору закінчується підписанням Акта про надання юридичних послуг, який невід`ємною частиною цього Договору.

5.1. За невиконання та/або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором, Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та цього Договору.

6. 1. Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє до настання подій зазначених у п. п. 4.2., 4.3 цього Договору частині оплати Замовником вартості послуг, зазначених у п. п. 3.1., 3.2. цього Договору - до повного виконання таких зобов`язань.

10 лютого 2025 року сторони підписали Акт надання послуг до Договору про надання правничої допомоги № 29/01/25/01 від 29 січня 2025 року (а. с. 10).

На а. с. 11 опис вкладення та поштова квитанція про надіслання позивачем 14 лютого 2025 року позовної заяви про встановлення факту батьківства до Томашпільського районного суду Вінницької області. Номер поштового відправлення 506.

28 червня 2025 року позивач на адресу відповідачки надіслав вимогу про сплату заборгованості за надані послуги у загальному розмірі 39 420 грн (а. с. 13).

На а. с. 12 відомості про вручення адресату поштового відправлення №300 05 червня 2025 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 11 липня 2025 року, здійсненого ТОВ «Юридична компанія Рубікон», її розмір за період з 30 січня 2025 року по 11 липня 2025 року становить 43 340 грн, з яких 18 000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 29 340 грн пеня із розрахунку 1% на день від суми боргу (а. с. 19).

Відповідно до квитанції № 4007-2799-7028-3296 від 29 січня 2025 року ОСОБА_2 сплатила на рахунок ТОВ «Юридична компанія Рубікон» ( НОМЕР_1 ) 18 000 грн із призначенням платежу «Юридичні послуги» (а. с. 81).

Позиція суду апеляційної інстанції

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно із ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як видно зі змісту укладеного між сторонами договору, позивач зобов`язався надати правничу допомогу (далі - послуги), а відповідачка зобов`яззалася прийняти та оплатити послуги. Характер та види послуг, що надаються відповідно до цього Договору: консультація, ознайомлення з матеріалами справи, правовий аналіз життєвої ситуації, підбір нормативно-правових актів, аналіз судової практики в аналогічних справах, формування правової позиції, складання звернення до органів державної влади, підприємства, установи, організації будь якої форми власності.

Таким чином, вказаний договір про надання правової допомоги за своєю природою відноситься до договорів про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Таким чином, обов`язок по доказуванню позовних вимог і обставин, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, покладається на нього.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як видно зі змісту договору, у п. 3.1, п. 3.2 договору № 29/01/25/01 сторони узгодили, що вартість надання послуг становить 18 000 грн, які відповідачка зобов`язалася сплатити 29 січня 2025 року у повному обсязі.

На підтвердження оплати послуг позивача відповідачка надала квитанцію № 4007-2799-7028-3296 від 29 січня 2025 року про сплату 18 000 грн із призначенням платежу «Юридичні послуги» 29 січня 2025 року об 11 год 08 хв 13 сек, платником у якій зазначено ОСОБА_2 . Вказані кошти сплачені на рахунок ТОВ «Юридична компанія Рубікон» НОМЕР_1 , який відповідає номеру розрахункового рахунку позивача у договорі № 29/01/25/01 від 29 січня 2025 року та вимозі № 28051 від 28 травня 2025 року.

Апеляційний суд вважає таку квитанцію належним доказом оплати ОСОБА_1 правничих послуг ТОВ «Юридична компанія Рубікон» за договором № 29/01/25/01 від 29 січня 2025 року.

Як видно із матеріалів справи, копія апеляційної скарги із долученою до неї квитанцією № 4007-2799-7028-3296 від 29 січня 2025 року були надіслані у електронний кабінет позивача та доставлені йому 13 листопада 2025 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти клопотання представника відповідачки про долучення доказів до матеріалів справи.

Вказана ухвала доставлена у електронний кабінет позивача 20 листопада 2025 року.

Втім ТОВ «Юридична компанія Рубікон» не скористалося своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу та заперечень щодо наданої відповідачкою квитанції.

Дата сплати коштів (29 січня 2025 року) відповідає даті та їх сума (18 000 грн), визначених у п. 3.1, п. 3.2 договору.

Відповідачем не надано доказів існування договірних відносин із ОСОБА_2 , яка зазначена платником у квитанції № 4007-2799-7028-3296 від 29 січня 2025 року, що спростовувало б, що оплата за вказаною квитанцією було здійснена не на виконання договору № 29/01/25/01 від 29 січня 2025 року.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що згідно із п. 2.1.1 та п. 2.1.2 договору ТОВ «Юридична компанія Рубікон» зобов`язалося приступити до надання послуг після внесення відповідачкою передплати вартості послуг відповідно до п. 3.1 та 3.2 договору.

Таким чином, твердження позивача про надання послуг за договором без попередньої їх оплати з боку ОСОБА_1 прямо суперечить умовам укладеного між сторонами договору.

З огляду на встановлені обставини справи, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Юридична компанія Рубікон» задоволенню не підлягають за недоведеністю.

Водночас доводи апеляційної скарги у частині неналежного виконання позивачем умов договору колегією суддів не перевіряються, оскільки це не є предметом спору у цій справі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги знайши підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати, понесені ТОВ «Юридична компанія «Рубікон» у суді першої інстанції, слід залишити за ним.

Водночас з ТОВ «Юридична компанія «Рубікон» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн (а. с. 79).

Також, в апеляційній скарзі адвокат Гнатюк В. О. ставив питання про стягнення з позивача на користь відповідачки понесених нею витрат на правничу допомогу розмірі 20 000 грн, проте оскільки доказів таких витрат суду не надано, підстави для їх розподілу наразі відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Гнатюка В`ячеслава Олександровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Рубікон» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Судові витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Рубікон» у суді першої інстанції, залишити за ним.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Рубікон» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді Л. О. Голота

С. Г. Копаничук