Справа №2-7904/11
Провадження № 4-с/638/17/26
УХВАЛА

19 січня 2026 року м.Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Поляков О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу заявника ОСОБА_1 , заінтересовані особи Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (стягувач), приватний виконавець Кудряшов Дмитро Вячеславович про скасування постанови приватного виконавця Кудряшова Д.В. від 14.08.2025 про відкриття виконавчого провадження,,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову приватного виконавця Кудряшова Д.В. від 14.08.2025 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї залишку боргу за виконавчим документом №78855203 у розмірі 12 832,38 доларів США.

Скарга мотивована тим, що Дзержинським районним судом м. Харкова був виданий 21.05.2012 виконавчий лист № 2-7904/11 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HAL2AD від 18.11.2008 року у розмірі 15 444.01 (Долар США), що за курсом 7,97 відповідно до службового распорядження НБУ №205/322 від 26.08.2011 складає 123 111,93 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1231,12 грн. та витрати на інформаційнотехнічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120, 00 грн. Всього до стягнення 124 463,05 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Х/о Ярмоленка О.В. від 11.11.2024 виконавчий документ №2-7904/11 повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, припинено чинність арешту коштів боржника, припинено виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, припинено чинність арешту майна боржника. В цій же постанові про повернення приватним виконавцем визначено залишок нестягненої суми за виконавчим документом 15677,65 грн, сума стягненої винагороди приватного виконавця 10878,50 грн. Вказаний залишок суми боргу був сплачений 11.07.2025 на рахунок стягувача.

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходилася цивільна справа по скарзі стягувача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В., в якій стягувач просив визнати постанову від 11.11.2024 про повернення виконавчого документу незаконною, скасувати її у зв`язку з невідповідністю залишку заборгованості.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.12.2024 скарга стягувача задоволена частково, визнано незаконними дії Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка Олександра Валентиновича під час винесення постанови ВП № 73049692 від 11.11.2024 про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов`язано Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка Олександра Валентиновича винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до вимог закону, а саме зазначити залишок нестягнутої заборгованості у доларах США та гривні, як зазначено у виконавчому документі, та зробити аналогічну відмітку на виконавчому документі.

Своє рішення суд першої інстанції вмотивував тим, що вказуючи залишок нестягненої суми в українській гривні в постанові про повернення стягувачу виконавчого документа приватним виконавцем не враховано валюту зобов`язання, вказану в резолютивній частині рішення та у виконавчому листі № 2-7904/11, згідно якого на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 15444,01 доларів США.

Скаржник вважає, що оскаржуваною постановою Приватного виконавця Кудряшова Д.В. від 14.08.2025 про відкриття виконавчого провадження порушено права боржника, оскільки заочне рішення суду від 08.02.2012 та виконавчий лист №2-7904/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» виконано у повному обсязі. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.02.2012 стягнуто з боржника заборгованість у розмірі 124 463, 05 грн., що і було зазначено у виконавчому листі. Скаржник вважає, що стягувач та приватний виконавець не мають права втручатися у рішення суду та самостійно визначати суму заборгованості до стягнення.

Скаржник зазначає, що у виконавчому листі № 2-7904/11 не зазначено стягувати з ОСОБА_1 12 832,38 доларів США, як вказано у оскаржуваній постанові про відкриття вконавчого провадження від 14.08.2025. Отже вказана постанова приватного виконавця Кудряшова Д.В. є незаконною. На підставі викладеного, просить Суд скасувати постанову Приватного виконавця Кудряшова Д.В. від 14.08.2025 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з позивача ОСОБА_1 згідно із заявою стягувача залишку боргу за виконавчим документом 12 832,38 доларів США.

29.10.2025 від представника АТ КБ «Приватбанк» - Кіріченко В.І. до суду через «Електроний суд» надійшли письмові заперечення на скаргу на постанову приватного виконавця Кудрящова Д.В. від 14.08.2025 про відкриття виконавчого провадження.

У запереченнях зазначено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.02.2012 №2-7904-11 визначено суму боргу, яка підлягає стягненню у доларах США з її відображенням у еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ. Тобто, судовим рішенням визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Таким чином, у зв`язку з ухваленням судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувачу має бути перерахована сума саме в іноземній валюті, визначена судовим рішенням, а у боржника існує обов`язок виконати зобов`язання саме в іноземній валюті (доларах США), а не у національній валюті України - гривні.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 грудня 2024 року скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександра Валентиновича, боржник ОСОБА_1 , задоволено частково. Визнано незаконними дії Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка Олександра Валентиновича під час винесення постанови ВП № 73049692 від 11.11.2024 року про повернення виконавчого документа стягувачу. Зобов`язано Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка Олександра Валентиновича винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідності з вимогами закону, а саме зазначити залишок нестягнутої заборгованості у доларах США та гривні, як зазначено у виконавчому документі, та зробити аналогічну відмітку на виконавчому документі. Не погоджуючись із винесеною ухвалою суду Боржник подав апеляційну скаргу на яку посилається і в поточній скарзі.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 761/1265/14-ц сформовано правові висновки, згідно яких, «особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 53 Закону № 606-XIV. Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

В постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14- 446цс18), Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Отже, у зв`язку з ухваленням судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувачу має бути перерахована сума саме в іноземній валюті, визначена судовим рішенням, а у боржника існує обов`язок виконати зобов`язання саме в іноземній валюті (доларах США), а не у національній валюті України - гривні. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення.

На підставі ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" ПАТ КБ «ПриватБанк» просив прийняти до виконання виконавчий документ Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.05.2012 по справі 2-7904/2011 про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованості 15444,01 дол. США, та судовий збір 1351,12 грн. Під час виконання ВД з боржника були стягнуті кошти у сумі 108785,40 грн, у зв`язку з ухваленням судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті банком було проведено конвертація стягнутих коштів в валюту договору, а саме Долари США, суму коштів зарахованих після конвертації склала 2611,63 доларів США, отже залишок боргу за виконавчим документом складає 12832,38 доларів США та судовий збір 1351,12 грн. У зв`язку з ухваленням судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

04.11.2025 до суду від ОСОБА_1 через «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення по справі на підставі заперечень з боку представника АТ КБ «ПриватБанк», які на думку позивача не спростовують доводів скарги та є не обгрунтованими.

Вказує, що 11.11.2024 постановою приватного виконавця виконавчого округу Х/о Ярмоленка О.В. виконавчий документ №2-7904/11 повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, припинено чинність арешту коштів боржника, припинено виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, припинено чинність арешту майна боржника. В цій же постанові про повернення приватним виконавцем визначено залишок нестягненої суми за виконавчим документом 15677,65 грн, сума стягненої винагороди приватного виконавця 10878,50 грн.

Вказаний залишок суми боргу в сумі 15677,65 грн позивачем був сплачений 11.07.2025 на рахунок стягувача, про що до матеріалів даної справи надано платіжний документ. При цьому позивачу не надходило будь-яких повідомлень про неправильність розміру внесення суми залишку заборгованості за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.02.2012 та наявність додаткових майнових претензій. Також ПАТ КБ «ПриватБанк» самостійно списував з універсальної карти ОСОБА_1 на рахунок погашення боргу кошти, які надходили на її картковий рахунок в гривні без повідомлення ОСОБА_1 про залишок заборгованості взагалі ані в гривні, ані в доларах США.

Крім того ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Приватбанку із заявою щодо можливості узгодження остаточної суми заборгованості, її реструктуризації та подальшого закриття боргу за кредитним договором, (останній раз 26.02.2024) в період наявного виконавчого провадження, по примусовому виконанню рішення суду від 08.02.2012, однак по суті звернення ОСОБА_1 розглянуті не були, їй не було запропоновано Приватбанком будь-яких умов по реструктуризації, не було здійснено новий розрахунок заборгованості та не повідомлено про це. Отже, на думку скаржника, виходячи зі змісту судового рішення, ОСОБА_1 зобов`язана була сплатити на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором 123111,93 грн., судовий збір у розмірі 1231,12 та витрати на інфляційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 124463,05 грн. Рішення суду від 08.02.2012 було виконано, заборгованість за виконавчим листом № 2-7904/2011 виданим 21.05.2012 Дзержинським районним судом м. Харкова повністю погашена, на що суди обох інстанцій не звернули увагу.

Відкриття виконавчого провадження та виконання грошового зобов`язання по вказаному виконавчому документу здійснювалось ОСОБА_1 у валюті України у гривні, при чому рішенням суду від 08.02.2012 визначено остаточну суму до стягнення 124 463, 05 грн. і не встановлено обов`язку сплачувати заборгованість в доларах США або по курсу НБУ на час оплати. Отже твердження стягувача про те, що за основу обрахунку береться прострочена сума саме в доларах США, є безпідставними, оскільки позивач використав своє право на повернення боргу в національній валюті гривні, вказавши це у своєму позові, а тому всі борги за кредитним договором з ухваленням судового рішення трансформувались у єдине зобов`язання в розмірі 123111,93 грн., а з судовими витратами склали остаточну суму до стягнення 124 463, 05 грн., тож ухвалюючи рішення у справі, суд визначив загальну суму до стягнення саме у гривні.

Отже, на думку скаржника, повертаючи виконавчий документ та закриваючи виконавче провадження приватний виконавець Ярмоленко О.В. правильно визначив суму, яка не була сплачена боржником станом на момент подання заяви стягувачем про повернення виконавчого листа.

17.11.2025 до суду від представника АТ КБ «Приватбанк» через «Електронний суд» надішли письмові заперечення на додаткові пояснення ОСОБА_1 .

Банк вважає за необхідне надати наступне заперечення. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.02.2012 №2-7904-11 визначено суму боргу, яка підлягає стягненню у доларах США з її відображенням у еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ. Тобто, судовим рішенням визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Таким чином, у зв`язку з ухваленням судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувачу має бути перерахована сума саме в іноземній валюті, визначена судовим рішенням, а у боржника існує обов`язок виконати зобов`язання саме в іноземній валюті (доларах США), а не у національній валюті України - гривні.

Судове рішення та виконавчий лист однозначно ідентифікують суму боргу в іноземній валюті (Долар США). Зазначення гривневого еквіваленту (123 111,93 грн) є лише технічним виконанням вимог законодавства про те, що стягнення на території України проводиться у національній валюті. Проте, це не змінює суті основного зобов`язання, яке залишається валютним. Стягувач зазначає, що твердження Боржника про "трансформацію" боргу є її суб`єктивною та невірною інтерпретацією. Суд встановив борг у доларах США. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Банк, як Стягувач, реалізував своє право не погодитись із невірним розрахунком виконавця. Повернення виконавчого документа не позбавляє Стягувача права повторно пред`явити його до виконання, якщо борг фактично не погашено. Дії ПВ Ярмоленка О.В. щодо невірного розрахунку залишку боргу у гривні, ігноруючи валютну складову зобов`язання, не можуть бути підставою для припинення прав Стягувача на повне виконання судового рішення.

Дії Стягувача свідчать про добросовісне виконання своїх обов`язків та спрямовані на захист прав Боржника, оскільки Банк не вимагав стягнення повної суми (15 444,01 доларів США), а виключно залишку боргу. Приватний виконавець, отримавши заяву Стягувача з розрахунком залишку боргу, діяв у повній відповідності до вимог закону. Приватний виконавець відкрив провадження на суму, вказану у заяві Стягувача, яка є меншою, ніж сума, зазначена у Виконавчому листі. Такі дії жодним чином не порушують прав Боржника, а навпаки, відображають фактичний стан розрахунків між сторонами. Боржник не наводить жодних доказів того, що приватний виконавець не мав права приймати заяву стягувача із розрахунком залишку боргу, або що вказаний залишок боргу є некоректним

Шевченківський районний суд м. Харкова ухвалою від 03 вересня 2025 року прийняв скаргу та призначив її до розгляду.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи Попович С.І. просив відмовити у задоволені скарги в повному обсязі.

Судом 05.09.2025 р. за вх. № 58367 отримано заяву, в якій скаржник ОСОБА_1 просила розгляд скарги проводити за її відсутності, вимоги підтримує та просить задовольнити скаргу.

Приватний виконавець Кудряшов Д.В. у судове засідання не з`явився, був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи, що сторони належно повідомлені про час та місце розгляду справи, враховуючи строк розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати скаргу у відсутності заявника та приватного виконавця за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд дійшов висновку що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.05.2012 по справі №2-7904/11 позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 15444,01 доларів США, що за курсом 7,97 відповідно до службового розпорядження НБУ №205/322 від 26.08.2011 складає 123 111,93 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1231,12 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Рішення набрало чинності 20.02.2012. На підставі судового рішення видано виконавчий лист, зі строком пред`явлення до 17.05.2013.

16.10.2023 за виконавчим листом відкрито виконавче провадження за №73049692 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості.

11.11.2024 постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В. виконавчий документ №2- 7904/11 повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, припинено чинність арешту коштів боржника, припинено виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, припинено чинність арешту майна боржника. Крім того визначено залишок нестягненої суми за виконавчим документом 15677,65 грн, сума стягненої винагороди приватного виконавця 10878,50 грн. Не погодившись з визначеним в постанові приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В. про повернення стягувачу виконавчого документу розміром залишку заборгованості, АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з вказаною скаргою у листопаді 2024 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 грудня 2024 року скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка Олександра Валентиновича, боржник ОСОБА_1 , задоволено частково. Визнано незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка Олександра Валентиновича під час винесення постанови ВП № 73049692 від 11.11.2024 року про повернення виконавчого документа стягувачу. Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка Олександра Валентиновича винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, визначити залишок несплаченої заборгованості у розмірі 12 832,38 доларів США та відкрити виконавче провадження за вказаною сумою.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Тобто, з метою забезпечення реального виконання судового рішення та ефективного захисту порушених прав, ЦПК України передбачає спеціальні форми реагування, зокрема розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України визначено порядок судового контролю за виконанням судових рішень в цивільних справах.

Так, статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з положеннями статті 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Положенням частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, проте не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини третьої зазначеної статті Закону у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Велика Палата Верховного Суду вже висловлювала висновки щодо особливостей звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті, зокрема висновки щодо застосування положень статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ, у яких вказано, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14 (провадження № 14-134цс18)).

У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14- 446цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

У даній справі встановлено, що ухвалюючи рішення у справі, Шевченківський районний суд м. Харкова визначив суму заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню, в іноземній валюті.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, а саме 15 444,01 доларів США, що за курсом 7,97 відповідно до службового розпорядження НБУ №205/322 від 26.08.2011 складає 123 111,93 грн.

Отже, у зв`язку з ухваленням судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувачу має бути перерахована сума саме в іноземній валюті, визначена судовим рішенням, а у боржників існує обов`язок виконати зобов`язання саме в іноземній валюті (доларах США), а не у національній валюті України - гривні.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону України «Про виконавче провадження» органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам. Відповідно до частини 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Стаття 49 наведеного Закону регулює саме питання звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті. Так, відповідно до ч. 3, 5 вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Витрати у зв`язку з валютообмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника.

Отже Закон України «Про виконавче провадження» прямо передбачає дії виконавця в разі стягнення боргу, що обліковується в іноземній валюті.

У зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що скарга про скасування постанови приватного виконавця Кудряшова Д.В. від 14.08.2025 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення залишку боргу за виконавчим документом з ОСОБА_1 у розмірі 12 832,38 доларів США задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 43, 44, 77-83, 137, 141, 450, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги заявника ОСОБА_1 , заінтересовані особи Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (стягувач), приватний виконавець Кудряшов Дмитро Вячеславович про скасування постанови приватного виконавця Кудряшова Д.В. від 14.08.2025 про відкриття виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя О. В. Поляков