Справа № 401/3482/25
Провадження № 2/401/383/26
15 січня 2026 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря судового засідання Яцини А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Світловодську Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА»,-
23 жовтня 2025 року представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» Столітній М.М. звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області із позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 27 745,74 грн, з яких: сума кредиту - 6 600,00 грн, сума процентів за користування кредитом - 11 295,24 грн, нараховані позивачем проценти за 75 календарних днів 9 850,50 грн та судові витрати, визначити в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з відповідача на користь позивача та роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.
Укладаючи Кредитний договір, сторони передбачили нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 1,99 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, та зниженою процентною ставкою 1,99 % в день, яка застосовується якщо Споживач до 07 вересня 2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.
У період з 12 серпня 2023 року по 26 травня 2024 року відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора в розмірі 7 092,36 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 7 092,36 грн, що відображено в розрахунку заборгованості.
Таким чином, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 6 600,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , а відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань 27 травня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, за умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. На момент укладання Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», строк Договору № 6956291 про надання споживчого кредиту від 12 серпня 2023 року не сплив, тому позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 75 календарних днів з 28 травня 2024 року по 10 серпня 2024 року. (а.с. 2-11)
Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2025 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, призначено судове засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. (а.с. 90-93)
Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Представник позивача ТОВ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити без участі представника позивача. (а.с. 11)
Відповідач ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем його реєстрації, які повернулась до суду без вручення адресату з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. (а.с. 102, 111)
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідач, повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином, відзив щодо позову з можливими запереченнями позовних вимог та заяв про розгляд справи без його участі не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів.
Представники третьої особи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. (а.с. 98, 109)
Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 12 серпня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено Договір № 6956291 про надання споживчого кредиту, що підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С8090». Згідно умов Кредитного договору сума кредиту склала 6 600,00 грн. За умовами частини 1 Кредитного договору кредит видано строком на 364 дні, з періодичністю платежів зі сплати процентів - кожні 26 днів, з стандартною процентною ставкою 1,99% в день, яка застосовується у межах строку кредиту. Терміни та дата останнього платежу по кредиту визначено 10 серпня 2024 року, про що зазначено в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до Договору. (а.с. 15-29)
Внаслідок невиконання умов Договір № 6956291 про надання споживчого кредиту від 12 серпня 2023 року заборгованість за договором по дату відступлення права вимоги (26 травня 2024 року) становить 17 895,24 грн, яка складається, зокрема з: 6 600,00 грн заборгованості за кредитом, 11 295,24 грн - заборгованості за відсотками, що підтверджується Карткою обліку договору (розрахунком заборгованості). (а.с. 35-41)
24 грудня 2024 року до ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», відповідно до укладеного Договору факторингу № 27.05/24-Ф, перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 17 895,24 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 6 600,00 грн, заборгованість за відсотками 11 295,24 грн, що підтверджується договором, актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від 27 травня 2024 року, витягом з реєстру боржників від 27 травня 2024 року, платіжними інструкціями № 420, № 421 від 31 травня 2024 року та № 424 від 04 червня 2024 року про оплату за договором факторингу № 27.05/24-Ф та повідомленням про відступлення права грошової вимоги, адресованому відповідачу. (а.с. 42-46, 53-57 )
З пункту 1.1 Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» вбачається, що за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Аналіз положень укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» договору свідчить про те, що до позивача за вказаним договором перейшло право грошової вимоги не тільки за існуючими на момент укладення договору розмірами заборгованості, а й за вимогами, право на одержання яких належить ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», проте, на момент відступлення права вимоги ще не виникли.
За період з 28 травня 2024 року по 10 серпня 2024 року позивачем нараховані проценти за 75 календарних днів в межах строку договору в розмірі 9 850,50 грн, враховуючи те, що на момент укладання Договору факторингу № 27.05/24-Ф між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, строк Договору № 6956291 про надання споживчого кредиту не сплив, позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 75 календарних днів, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 6956291. (а.с. 58)
Таким чином, враховуючи що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» мало право нараховувати відповідачу, який не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, проценти за користування кредитом в розмірі 1,99 % на день протягом строку кредитування, який становить 364 дні, суд приходить до висновку що позивач після відступлення права вимоги за укладеним з відповідачем договором обґрунтовано нарахував боржнику заборгованість у вигляді процентів за 75 днів в розмірі 9 850,50 грн, а тому наявні підстави для їх стягнення з відповідача на користь позивача.
Зміна назви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» підтверджується Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25 листопада 2024 року. (а.с. 85)
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.
Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.
Згідно ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому.
Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У договорі, укладенему з відповідачем, сторонами погоджено всі їх істотні умови. Договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. При дослідженні, наданих позивачем, розрахунків заборгованості за договором з усіма їх складовими, суд прийшов до висновку про те, що зазначені розрахунки зроблено у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та підтверджують порушення відповідачем обов`язків щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування цими коштами.
Надані позивачем розрахунки заборгованості за договорами в розрізі положень ст.ст. 76-81 ЦПК України не спростовані відповідачем.
Відступлення права вимоги підтверджується договором, актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу, платіжними інструкціями про проведення оплати за договором факторингу, витягом з реєстру боржників за договором факторингу, що містить інформацію про відповідача (його прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, номер договору, суму заборгованості).
Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Отже, вирішуючи спір, суд, оцінивши надані докази та встановивши, що відповідач не виконав взяті на себе грошові зобов`язання, не сплатив в повному обсязі заборгованість за укладеним договором, ні новому, ні попередньому кредитору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 27 745,74 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 6 600,00 грн, заборгованість за сумою процентів за користування кредитом 11 295,24 грн, нараховані позивачем проценти за 75 календарних днів 9 850,50 грн, а отже, позовні вимоги в цій частини підлягають задоволенню.
Водночас, вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» щодо визначення в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, та роз`яснення органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду щодо порядку такого нарахування та стягнення не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Згідно ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу,на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, і це питання повинно вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи.
Зазначені положення закону передбачають можливість зазначення в рішенні про нарахування саме відсотків або пені. Натомість передбачене ст. 625 ЦК України стягнення інфляційних втрат є окремим видом відповідальності за порушення грошового зобов`язання та не є відсотками чи пенею в розумінні ч. 10 ст. 265 ЦПК України. Отже, процесуальний закон взагалі не передбачає можливості покладення на орган примусового виконання обов`язку нараховувати інфляційні втрати за механізмом, передбаченим ст. 265 ЦПК України.
Крім того частина 10 статті 238 ГПК України та частини 10, 11 статті 265 ЦПК України кореспондують норми ч.ч. 11, 12 ст. 26 Закону «Про виконавче провадження», якими конкретизується порядок виконавчих дій виконавця щодо нарахування пені, відсотків до моменту виконання рішення суду за механізмом (формулою) визначеним у цьому рішенні суду. Зокрема, визначено: якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі; до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.
Системний аналіз наведених норм свідчить, що положення ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України закріплюють механізм, який позбавляє кредитора необхідності звернення до суду з позовом щодо нарахування та стягнення, зокрема, відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як був розглянутий по суті і задоволений його позов про стягнення боргу, відсотків за невиконання того самого зобов`язання між тими ж сторонами.
Застосування ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України полягає у продовженні нарахування відсотків поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті позовних вимог. Вони застосовуються лише в тих випадках, коли суд, розглянувши спір по суті, ухвалив рішення про застосування відсотків.
Таким чином, можливість нарахування відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог у рішенні суду). Якщо суд не застосував відсотки в рішенні, то не може бути і зазначено про їх нарахування до моменту виконання рішення. І навпаки - якщо суд їх застосує, то у рішенні може зазначатися про нарахування відсотків до моменту виконання рішення.
Зазначена позиція узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16 жовтня 2024 року у справі № 911/952/22.
Також, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що нарахування відсотків у порядку ч. 10 ст. 238 ГПК України, ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України ґрунтується на тих самих нормах матеріального права, які є підставою для задоволення позову судом за результатом розгляду справи та які зазначені в мотивувальній частині рішення.
За своєю природою відсотки, зазначені в ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, є заходами відповідальності, що застосовані судом за порушення боржником виконання зобов`язання, тобто це ті самі заходи відповідальності, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Зазначені норми не визначають якоїсь іншої чи особливої правової природи відсотків, про нарахування яких суд може зазначити у рішенні про стягнення до моменту його виконання.
Стягнення процентів річних та суми інфляційних втрат визначено ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто не ґрунтується на тих самих нормах матеріального права, які є підставою для задоволення даного позову судом за результатом розгляду справи та не зазначені в мотивувальній частині рішення.
Предметом позову ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» є стягнення заборгованості за тілом кредиту та передбаченими договором процентами, які за своєю природою є платою за користування кредитом відповідно до умов договору, що передбачено статтями 1054, 1056-1 ЦК України, а не відповідальністю за невиконання грошового зобов`язання, що передбачена ст. 625 ЦК України. Вимога про стягнення конкретної суми 3 % річних та інфляційних втрат за період прострочення до звернення до суду позивачем не заявлялася і судом не розглядалася. Відтак, оскільки суд не застосував відповідальність за ст. 625 ЦК України у рішенні (через відсутність такої вимоги та законодавчу заборону на період воєнного стану), то не може бути зазначено і про їх нарахування до моменту виконання рішення.
Також суд наголошує, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 12 серпня 2023 року, тобто вже під час дії в Україні воєнного стану, що діє і на даний час.
Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
При поданні позову позивачем заявлено вимогу про відшкодування йому за рахунок відповідача понесених судових витрат, які складаються зі сплаченого судового збору у сумі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.
Частиною 1статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частин першої четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
- надання первинної усної консультації та роз`яснень з правових питань 0,5 години 440,00 грн;
- дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи - 1 година 840,00 грн;
- аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції 0,5 години 440,00 грн;
- підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом - 1 година 840,00 грн;
- письмова юридична консультація, складання письмового консультативного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів - 1 година 840,00 грн;
- проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне створення необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, складання, оформлення та направлення адвокатських запитів - 1 година 840,00 грн;
- складання позовної заяви - 2 години 1 640,00 грн;
- складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) - додатків до позовної заяви - 1 година 840,00 грн;
- складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду справи (відповідь на відзив), письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо - 2 години 1 640,00 грн;
- представництво інтересів клієнта, у тому числі участь у судових засіданнях - 2 години 1 640,00 грн. Загальна сума 10 000 грн. (а.с. 59-67)
Відповідачем ОСОБА_1 до суду не подавалось клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
Таким чином, суд, вирахувавши із заявленої суми 10 000,00 грн вартості витрат на правничу допомогу вартість, перелічених вище пунктів Акту, дійшов висновку, що вимога позивача підлягає частковому задоволенню на суму 4 200,00 грн, яка підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 2 422 грн 40 к., яка сплачена позивачем за подання позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 133, 141, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за Договором № 6956291 про надання споживчого кредиту 12 серпня 2023 заборгованість у розмірі 27 745 (тридцять сім тисяч сімсот сорок п`ять) грн 74 к., яка складається з: 6 600 грн 00 к. заборгованості за сумою кредиту, 11 295 грн 24 к. заборгованості нарахованих процентів за користування кредитом, 9 850 грн 50 к. заборгованості по нарахованим позивачем процентам за 75 календарних днів.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 к. судового збору та 4 200 (чотири тисячі двісті) грн 00 к. витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів шляхом подання апеляційної скарги в порядку ст.ст. 351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», , адреса: вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, м. Київ;

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», , проспект Берестейський, 90-А, м. Київ.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Н.Л.Волошина