Справа № 490/81/26
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2026 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Шолох Л.М. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання витрачених коштів в якості аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання коштів, витрачених позивачем на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з червня 2019 року по лютий 2022 року в загальній сумі 480 005, 61 грн в якості аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення судових витрат.
Проколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 06 січня 2026 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М.
Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі слід зазначити таке.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2025 року частково задоволено позов ОСОБА_2 та визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 01 березня 2022 року і до повноліття дитини. Також судом вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
За результатами апеляційного провадження, постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 від 13 червня 2025 року в частині розміру та часу стягнення аліментів змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі чатсини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з вересня 2019 року і до повноліття дитини.
Змінюючи рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2025 року, суд апеляційної інстанції вказав на те, що як встановлено матеріалами справи між батьками відсутня домовленість щодо сплати аліментів, та наявний спір щодо коштів на утримання дитини (аліментів), а тому суд першої інстанції, визначаючи час, з якого стягуються аліменти на утримання дитини, дійшов помилкових висновків, що час стягнення аліментів пов`язується з часом добровільної допомоги батькам на утримання сина, оскільки така домовленість між батьками була відсутня, а тому аліменти повинні стягуватися саме з часу подання відповідного позову матір`ю дитини, а відтак оскаржуване рішення підлягає зміні.
Отже, суд апеляційної інстанції вказав на те, що добровільна допомога дитині батьком ОСОБА_1 не може враховуватися як сплата аліментів за спірний період (період стягнення аліментів за рішенням суду).
Відтак заявлені у справі № 490/8/26 позовні вимоги вирішені судом апеляційної інстанції під час розгляду справи №490/8346/19 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю та за зустріним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення місця проживання дитини з батьком, а постанова суду набрала законної сили.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.
З огляду на викладене, суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у відкриття провадження у справі.
Керуючись статтями 186, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання витрачених коштів в якості аліментів.
Ухвала набирає законної сили у порядку статті 261 ЦПК України та може бути оскаржена шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Л.М. Шолох