Справа № 364/1140/25
Провадження № 2/364/88/26
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

21.01.2026 суддя Володарського районного суду Київської області Моргун Г. Л., ознайомившись з матеріалами позовної заяви

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , № тел.: НОМЕР_2 )

до

ОСОБА_2 (РНОКПП відомості відсутні, адреса зазначена у позові: АДРЕСА_2 , № тел.: НОМЕР_3 )

про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИЛА:

08.12.2025 зазначена позовна заява надійшла до Володарського районного суду Київської області засобами поштового зв`язку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано судді Моргун Г.Л.

Ознайомившись з матеріалами справи, доходжу висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху, оскільки вона подана з порушенням ст. 175 ЦПК України, а саме п. 2 ч. 1 ст. 175 ЦПК України де зазначено, що у позові повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету тощо.

Так, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя повинен перевірити належність справи до їх юрисдикції та підсудності.

09.12.2025 суддя, отримала відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 2105264 згідно якої інформація про зареєстроване місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.

11.12.2025 судом направлено запит до Центру надання адміністративних послуг та витребувано відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15.12.2025 отримано відповідь згідно якої відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

16.12.2025 направлено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області стосовно реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.01.2026 надійшла відповідь згідно, якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.03.2025 знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 .

Наразі у позові позивачка зазначила відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому вказала адресу відповідача: АДРЕСА_2 , при цьому позивачка не вказала РНОКПП відповідача.

Проте згідно отриманої судом інформації вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має зареєстрованого місця проживання в межах територіальної юрисдикції Володарського районного суду Київської області, отже позивачка необгрунтовано звернулася з позовом до Володарського районного суду Київської області, що суперечить принципам визначення підсудності цивільної справи у загальному порядку (ч.1 ст. 27 ЦПК України). Одночасно позивачка у позові не обґрунтовує підстави свого звернення чи то у порядку ст. 28 чи то ст. 30 ЦПК України.

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Так, підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 27-30 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Так, за загальним правилом, визначеним ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з правилами про підсудність справ за вибором позивача, передбаченими у ч.ч. 2, 9, 10 ст. 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи), а позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Таким чином процесуальний закон вказує на те, що підсудність справ визначається саме за місцезнаходженням його майна відповідача або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні чи у випадку коли на утриманні позивача є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

У зв`язку з цим, виходячи з аналізу ст.ст. 27, 28 ЦПК України, місцезнаходження майна відповідача або останнє відоме зареєстроване місце його проживання чи перебування в Україні майна мають бути встановлені достеменно. При цьому для застосування правил альтернативної підсудності також мають бути надані докази наявності на утриманні позивача дітей або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

В протилежному випадку суд буде позбавлений можливості виконати вимоги ст. 190 ЦПК України, які полягають в обов`язку надіслати ухвалу про відкриття провадження у справі учасникам справи, в тому числі і відповідачу.

При цьому звертається увага на те, що тільки після достовірного встановлення останнього відомого місця реєстрації проживання (перебування) відповідача або місця його постійного заняття (роботи), місцезнаходження його майна, суд має право в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України здійснити виклик такої особи через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України.

Окремо звертається увага і на положення ч. 2 ст. 28 ЦПК України, однак позивачка не надає доказів того, що вона та спільні з відповідачем діти мають зареєстроване місце проживання у межах територіальної юрисдикції Володарського районного суду Київської області

Окремо слід зазначити, що альтернативна підсудність може застосовуватись у випадках:

-перебування на утриманні дітей (це можна підтвердити довідкою про склад сім`ї чи актом обстеження факту проживання, складеним посадовою особою органу місцевого самоврядування та сусідами);

-проблеми зі здоров`ям (можна підтвердити випискою з історії хвороби, довідкою лікаря, довідкою до Акту огляду МСЕК тощо);

-мати домовленості щодо підсудності (договір між подружжям, шлюбний договір, договір про утримання дитини тощо).

Якщо умови для застосування альтернативної підсудності відсутні, тоді застосовується загальна підсудність, визначена ст. 27 ЦПК України, за місцем проживання або місцем знаходження відповідача.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі, а відтак згідно правил ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 даної статті в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачка, усуваючи недоліки, повинна визначитися та зазначити у позовній заяві підстави звернення з позовною заявою до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , саме до Володарського районного суду Київської області .

Слід зауважити, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно з практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

При цьому враховую позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, пункту 55 справи "Креуз проти Польщі", що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuzv. Poland" N 28249/95).

З огляду на встановлені обставини та наведені вимоги закону, подану позовну заяву слід залишати без руху та надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків. Роз`яснити положення ч. 3 ст. 185 ЦПК України, за якими в разі, якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - залишити без руху.

Повідомити позивачку про необхідність виправити зазначені в ухвалі суду недоліки позовної заяви в десятиденний строк з дня отримання її копії.

Роз`яснити позивачці, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто зі всіма доданими документами.

Копію ухвали направити позивачці не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Г. Л. Моргун