Провадження №: 2-др/755/10/26
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2025 року у справі №755/12153/23 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів спільного проживання та перебування на утриманні, визнання майна спільної сумісною власністю.

13.10.2025 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у якій просить стягнути з позивачки на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у сумі 100000,00 грн.

Вимоги заяви мотивовано тим, що 13.09.2023 року між відповідачкою та адвокатом Яцкевичем І.І. був укладений договір про правничу допомогу і зазначений адвокат представляв інтереси відповідачки на підставі ордеру від 22.09.2023 року. У відзиві на позовну заяву стороною відповідача було зазначено, що орієнтовний розрахунок сум витрат на професійну правничу допомогу становить 80000,00 грн. Також у першій заяві по суті справи сторона відповідача зазначила про те, що докази понесення відповідних витрат будуть подані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів від дня ухвалення у справі рішення відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Крім того, під час судових дебатів представник відповідача підтвердив намір подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів від дня ухвалення судового рішення. Рішенням суду від 06.10.2025 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. Судовий розгляд тривав більше двох років і весь цей час інтереси відповідачки представляв адвокат Яцкевич І.І. Зважаючи на складність справи, великий обсяг її матеріалів, значення та майнову значимість спірного нерухомого майна, відповідачка очікувала понести витрати на правничу допомогу в сумі 80000,00 грн. Зазначена сума коштів була сплачена відповідачкою на користь свого адвоката частинами згідно квитанцій від 15.09.2023 року, 02.10.2023 року. Сума витрат визначена з розрахунку 2500,00 грн. за 32 год. роботи адвоката та включає, зокрема, підготовку і подання процесуальних документів, участь в судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи з метою належної підготовки до участі у судових засіданнях. Надання правничої допомоги підтверджується Актом №2023-2024 від 08.10.2025 року, підписаним клієнтом без зауважень чи претензій. Оскільки справа в суді першої інстанції розглядалась значно довше, ніж передбачалось при укладення договору про надання правової допомоги, з урахуванням значного збільшення обсягу правничої допомоги, що не можна було передбачити при укладенні договору, сторони вирішили переглянути умови та порядок розрахунків, уклали додаткову угоду до договору від 08.10.2025 року і згідно звіту від 08.10.2025 року, за період 01.01.2025-07.10.2025 надано додатково правничу допомогу на суму 20000,00 грн. (8 год. по 2500,00 грн. за годину роботи). Надання правничої допомоги на суму 20000,00 грн. підтверджується Актом від 08.10.2025 року, який підписаний клієнтом без зауважень та претензій. Оплата правничої допомоги на суму 20000,00 грн. здійснена відповідачкою згідно двох платіжних інструкцій від 09.10.2025 року. Таким чином, загальна вартість витрат відповідачки на професійну правничу допомогу становить 100000,00 грн. Заявлений розмір витрат на правову допомогу відповідає складності справи та обсягу наданої правничої допомоги, часу витраченому адвокатом на надання такої допомоги. Тривалий розгляд справи зумовлений її складністю, великою низкою клопотань, дослідженням письмових доказів, допитами свідків. Представник відповідачки добросовісно користувався своїми процесуальними правами, брав участь у всіх судових засіданнях, сприяв своєчасному та повному розгляду справи. Представник відповідачки підготував та своєчасно подав відзив на позовну заяву з додатками (46 арк.), заперечення на відповідь (10 арк.), подав заяву про долучення доказів, клопотання про виклик свідка, про витребування доказів, про скасування заходів забезпечення позову, а також низку заяв про ознайомлення з матеріалами справи, додаткові пояснення по справі. Суд своєю ухвалою про забезпечення позову наклав арешт на належну відповідачці квартиру, який скасував лише рішенням при вирішенні спору по суті, тобто відповідачка була обмежена у своїх правах власника понад два роки, що є непропорційним втручанням у право власності відповідачки і є зловживанням позивачем своїм правом на судовий захист та іншими процесуальними правами. Вартість спірної квартири становить 1645093,80 грн., що додатково вказує на значимість вирішення спору для відповідачки, як власниці майна. За результатами розгляду справи та вирішення спору на користь відповідачки, з урахуванням недобросовісної поведінки та неправильних дій позивачки, що визначені у судовому рішенні, суд має право покласти на позивача витрати на професійну правничу допомогу у повному обсязі. Заяву про намір подати докази та розрахунок понесених судових витрат відповідачка зробила з першою заявою по суті спору та під час судових дебатів. Подати докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів відповідачка не могла, оскільки надання такої допомоги ще тривало. Рішення суду про відмову у задоволенні позову ухвалене 06.10.2025 року і оскільки останній день строку на подання зазначених доказів припав на вихідний день, заява про ухвалення додаткового рішення подається у перший робочий день після вихідного дня - 13.10.2025 року.

12.11.2025 року до суду надійшли заперечення сторони позивача на заяву представника відповідача про ухвалення у справі додаткового рішення, у яких представник позивача просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що докази понесених судових витрат на правничу допомогу, зокрема договір про надання правничої допомоги, додаткова угода до договору, в яких визначена ціна або порядок ціноутворення за надання правничої допомога, а також звіти про надану правничу допомогу та відповідні акти, повинні існувати до закінчення судових дебатів у справі, але можуть бути подані протягом 5-ти днів з дати ухвалення рішення. Тобто, підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а є механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу. При цьому, представник відповідача на обґрунтування у своїх доводів, посилається на додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 08.10.2025, звіт №2023-2024 про надану правничу допомогу за договором від 08.10.2025, звіт №2025 про надану правничу допомогу за договором від 08.10.2025, а також на акт №2023-2024 про надану правничу допомогу за договором від 08.10.2025 та акт №А2025-10081 про надану правничу допомогу за договором від 08.10.2025, а також на рахунок №Р-000151 від 08.10.2025 та платіжні інструкції №265186946 та №КП/8824702 від 09.10.2025, тобто, на документи, які не існували до закінчення судових дебатів і були складені після ухвалення рішення. Представник вважає, що суд не може стягнути витрати на правничу допомогу на підставі зазначених документів, в тому числі, і на підставі додаткової угоди від 08.10.2025, яка укладена після прийняття рішення у справі, та за змістом якої «заднім числом» - за попередній період встановлено та досягнуто домовленості про розмір гонорару. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. У випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Рішення суду першої інстанції було ухвалене 06.10.2025, відповідно докази, що підтверджували б вартість послуг, для того щоб ОСОБА_2 мала право заявляти про їх відшкодування, повинні були існувати станом на 06.10.2025, а не бути створені та узгоджені 08.10.2025. Доказів понесення судових витрат до закінчення судових дебатів адвокат Яцкевич І.І. в інтересах ОСОБА_2 не подав. Також, всупереч положенням ст. 246 ЦПК України, заявник не навела жодних поважних причин щодо неможливості подання доказів, що б підтверджували розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів. Усі докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані стороною у визначені процесуальними нормами строки, а неможливість подання доказів у такі строки повинна бути письмово доведена та належним чином обґрунтована. Питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватися судом одночасно із вирішенням спору у відповідному судовому рішенні. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості своєчасно подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин; подачі відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів; наявності належного обґрунтування поважності причин, що перешкоджають подачі доказів до закінчення судових дебатів. Подана представником відповідача заява про ухвалення додаткового рішення не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі. Також представник позивача зазначає, що 08.10.2025 року на електронну адресу позивачки надійшов електронний лист адвоката відповідачки, який очевидно був адресований самій відповідачці, однак помилково був направлений позивачці. У додатках до цього листа були документи, які б мали бути відповідачкою та її адвокатом, датовані зовсім іншими датами, ніж тими, на які наразі посилається у заяві відповідач. І ці матеріали були б долучені до заяви, якби не були помилково надіслані позивачу, а не відповідачу у справі представником відповідача. У додатках до заяви, яка на розгляді, усі ці самі зазначені документи датовані станом на 08.10.2025 та очевидно були змінені уже після встановлення, що повідомлення помилково було надіслано не відповідачу, а позивачу (при цьому, представник відповідача намагався відкликати це повідомлення, але електронна пошта не дозволяє цього зробити). Так, в проектах документів, із вкладень у повідомлення від 08.10.2025, адресованих відповідачу представником на підпис, для подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, додаткова угода до Договору №2309-131 від 13.09.2023 про надання правничої допомоги датована від 31.12.2024, акт №2023 про надану правничу допомогу за договором датований від 31.12.2023, акт №2024 датований 31.12.2024, акт №2025 від 07.10.2025, аналогічно та відповідно як і звіти, зокрема звіт №1-2023 датований 31.12.2023, звіт №2-2024 датований 31.12.2024 та звіт №3-2025 датований 07.10.2025. Ця обставина та ситуація загалом, пояснює, чому наразі представником відповідача до заяви про стягнення витрат надані документи, які усі датовані саме уже 08.10.2025, при цьому, навіть додаткова угода, яка не була раніше укладена, погоджена та якою заднім числом передбачено оплату гонорару - але, ця обставина підтверджує недобросовісність відповідача та повну недоведеність понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами 3-5 ст. 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, а також чи була їх сума обґрунтованою. Подані представником відповідача документи на підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування їх в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Представник вважає заявлену відповідачем до стягнення з позивача суму витрат на правничу допомогу під час розгляду справи судом завищеною. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Спірні правовідносини у цій справі регулюються загальними нормами сімейного та цивільного права, а отже великої кількості законів, і тим більш, підзаконних нормативно-правових актів чи судової практики тощо, які б підлягали дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Відображена у наданих представником відповідача доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом відповідача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності, витраченому адвокатом на виконання робіт часу. Необґрунтовано завищено час виконання робіт, зокрема таких робіт, як підготовка відзиву та подання заперечення на відповідь на відзив по справі (22.09.2023 та 11.10.2023). За змістом звітів про надану правничу допомогу та актів, які містять описи робіт (наданих послуг), послуги, зокрема такі як ознайомлення з матеріалами справи, крім того що необґрунтовані критерієм розумної необхідності в ознайомленні з матеріалами справи стільки разів (11.03.2024, 28.05.2024, 17.06.2024, 09.07.2024, а також 17.06.2025, 18.08.2025), так і ці послуги охоплюються підготовкою до участі/участю в судовому засіданні. Усі матеріали справи були доступні представнику відповідача в підсистемі Електронного Суду, а ознайомлення з такими матеріалами в паперовому вигляді не потребували ні зайвих затрат часу, ні тим більш коштів клієнта. Аналогічно, як і отримання копії судового рішення (06.10.2025). Такі послуги як подання клопотання про витребування доказів судом, подання клопотання про долучення доказів та подання заяви про виклик свідка (07.12.2023, 27.12.2023, 27.12.2023), явно завищені, а то й взагалі не були необхідними, оскільки такі клопотання/заяви могли б бути заявлені усно в судовому засіданні. Аналогічно, як і подані додаткові пояснення, клопотання (14.03.2024). При цьому, одне і те ж саме клопотання про виклик свідка (27.12.2023 та 21.10.2024), подане двічі, необґрунтовано завищено для стягнення. Окрім того, ті клопотання/заяви, які не принесли позитивного результату для відповідача також не підлягають стягненню. Слід звернути увагу на не необхідність вказаних послуг, оскільки зазначені заяви/клопотання/пояснення не є заявами по суті справи, а відтак, могли бути висловлені в судовому засіданні. Не підтверджується матеріалами справи участь у підготовчому судовому засіданні 28.05.2024, оскільки це засідання взагалі було знято судом з розгляду. Враховуючи характер спору, складність справи, принцип співмірності та критерій розумності розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин цієї справи, а також її складності та виконаної роботи, необхідності виконаних послуг та значимості таких дій у справі, представник вважає, що достатньо підстав дійти висновку про зменшення судових витрат, у випадку, якщо суд вважатиме за обґрунтоване чи частково обґрунтоване заявлене відповідачем стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Суд, вивчивши заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення та додатки до неї, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Статтею 270 ЦПК України передбачено наступне: 1. Суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. 2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. 4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 5. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

З огляду на те, що після набрання законної сили Законом України № 4508-IX від 18.06.2025 цивільний процесуальний закон у частині 3 ст. 270 ЦПК України передбачає можливість розгляду питання про ухвалення у справі додаткового рішення щодо розподілу судових витрат без повідомлення учасників справи, а також ураховуючи, що стороною позивача подані письмові заперечення проти заяви сторони відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, тобто позиція обох сторін щодо розглядуваного питання є вже висловленою та зрозумілою, з урахуванням також вимог ухвали Київського апеляційного суду від 15.12.2025 року, якою встановлено скорочений термін для вирішення питання про ухвалення у справі додаткового рішення, суд вирішив розглянути заяву сторони відповідача про ухвалення у справі додаткового рішення в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу

Статтею 137 ЦПК України перебачено наступне: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України: 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 3. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. 4. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. 5. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. 6. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 7. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 8. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 9. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У цій справі інтереси відповідачки представляв адвокат Яцкевич І.І. на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги.

Як убачається з матеріалів справи, 22.09.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначалось, що орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу складає 80000,00 грн., докази понесення яких будуть надані до закінчення судових дебатів або протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.

Убачається, що заява представника відповідачки про ухвалення у справі додаткового рішення щодо розподілу судових витрат відповідачки з надання їй професійної правничої допомоги, надійшла до суду в межах встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України 5-денного строку від дня ухвалення у справі рішення (ураховуючи положення ч. 3 ст. 124 ЦПК України), при цьому до закінчення судових дебатів представником відповідачки було здійснено заяву про подання відповідних доказів понесення витрат на правничу допомогу протягом 5 днів від дня ухвалення судового рішення.

13.09.2023 року між відповідачкою ОСОБА_2 так адвокатом Яцкевич І.І. був укладений договір №2309-131 про надання правничої допомоги, за яким клієнт доручає, а адвокат, відповідно до чинного законодавства, приймає на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу, визначену в п. 1.2. цього договору.

Згідно п. 2.1. зазначеного договору, за надання правової допомоги за цим договором сторони встановили фіксовану оплату у розмірі 80000,00 грн. на умовах попередньої оплати. Сума фіксованої оплати включає надання правової допомоги з представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції по справі №755/12153/23, в тому числі підготовку процесуальних документів, участь у судових засіданнях, консультування клієнта в межах зазначеної справи. Додатковою угодою сторони можуть змінювати порядок розрахунків, в тому числі вартості правової допомоги із зазначенням виду та строків правової допомоги, обсяг якої відповідає узгодженій фіксованій сумі оплати. Обсяг робіт, виражений у годинах, визначається на основі облікових даних адвоката про фактично витрачений час на виконання конкретних завдань (доручень), необхідних для належного надання послуг (виконання робіт). В цьому разі оплаті підлягає будь-який час адвоката (помічника адвоката, працівника) на роботу за дорученням клієнта, в тому числі час на складання, розгляд та підписання документів, вивчення матеріалів справи, підготовку документів для суду, час телефонних розмов та зустрічей з клієнтом (іншими особами, що мають відношення до справи/доручення клієнта), зустрічі зі спеціалістами; час затрачений на дорогу від дверей офісу і назад, участь у судових засіданнях тощо, а також інший час та/або час, затрачений на виконання роботи, що має відношення до справи/доручення клієнта (роботи з копіювання/скасування чи зшивання документів тощо).

08.10.2025 року між ОСОБА_2 так адвокатом Яцкевич І.І. укладено Додаткову угоду №2025-1 за якою сторони дійшли згоди: 1. Вважати здійснену згідно з п. 2.1. договору оплату правничої допомоги на фіксовану суму 80000,00 грн. оплатою правничої допомоги, наданої в суді 1 інстанції по справі №755/12153/23 за період 13.09.2023-31.12.2024 загальним обсягом 32 год.; 2. Відповідно до положень абзацу другого п. 2.1. ст. 2 «ГОНОРАР. УМОВИ РОЗРАХУНКІВ» договору, сторони погодили цією додатковою угодою встановити погодинну ставку оплати наданої правової допомоги з розрахунку 2500,00 грн./год. Зазначена погодинна ставка оплати надання правової допомоги застосовується з 01.01.2025 року та діє до повного виконання договору, в тому числі щодо надання правничої допомоги і в судах апеляційної та касаційної інстанцій в межах розгляду справи №755/12153/23. При цьому вартість першої хвилини кожної години надання правової допомоги дорівнює повній вартості години, а вартість всіх наступних хвилин зазначеної години входить до вартості першої хвилини.; 3. Розрахунки за надану правничу допомогу на умовах погодинної оплати здійснювати за результатами розгляду справи у кожній із інстанцій (прийняття відповідного судового рішення), за умови надання адвокатом Звіту про надану правничу допомогу та його прийняття клієнтом, а також підписання сторонами акту про надання правничої допомоги, на підставі виставленого адвокатом рахунку.; 4. Керуючись положеннями ч. 3 ст. 631 ЦК України, сторони погодилися, що умови цього договору щодо умов та порядку розрахунків застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.01.2025 року.; 5. Продовжити строк дії договору, зазначений у п. 4.14 договору, до 31.12.2026 року.

Згідно наявних в матеріалах справи банківських квитанцій від 15.09.2023 року та від 02.10.2023 року відповідачка сплатила на користь свого адвоката грошові кошти в загальній сумі 80000,00 грн.

Згідно наявних в матеріалах справи банківських квитанцій від 09.10.2025 року відповідачка сплатила на користь свого адвоката грошові кошти в загальній сумі 20000,00 грн.

08.10.2025 року сторонами договору про надання правничої допомоги підписаний звіт №2023-2024, за яким вартість наданої правової допомоги за 2023-2024 р.р. склала 80000,00 грн.

08.10.2025 року сторонами договору про надання правничої допомоги підписаний звіт №2025, за яким вартість наданої правової допомоги за період 01.01.2025-07.10.2025 року склала 20000,00 грн.

За змістом підписаного сторонами договору про надання правничої допомоги Акту №2023-2024 від 08.10.2025 року, згідно з положеннями п. 2.1. договору, правничу допомогу надано за рахунок отриманої фіксованої оплати у сумі 80000,00 грн., яка включає надання правової допомоги з представництва інтересів клієнта у суді першої інстанції по справі №755/12153/23, в тому числі підготовку процесуальних документів, участь у судових засіданнях по період 13.09.2023 по 31.12.2024. Сторони зауважень чи претензій щодо обсягу, змісту та вартості наданої правничої допомоги на суму 80000,00 грн. одна до одної не мають (22.09.2023 - підготовка відзиву на позову (7 год. = 17500,00 грн.); 11.10.2023 - подання заперечень на відповідь на відзив (3 год. = 7500,00 грн.); 07.12.2023 - подання клопотання про витребування доказів (2 год. = 5000,00 грн.); 27.2.2023 - подання клопотання про долучення доказів (1 год. = 2500,00 грн.); 27.12.2023 - подання клопотання про виклик свідка (1 год. = 2500,00 грн.); 13.10.2023 - участь у підготовчому засіданні (1 год. = 2500,00 грн.); 07.12.2023 - участь у підготовчому засіданні (1 год. = 2500,00 грн.); 14.03.2024 - подання додаткових пояснень, клопотання (4 год. = 10000,00 грн.); 21.10.2024 - подання заяви про виклик свідка (1 год. = 2500,00 грн.); 22.01.2024 - участь у підготовчому засіданні (1 год. = 2500,00 грн.); 06.03.2024 - участь у підготовчому засіданні (1 год. = 2500,00 грн.); 11.03.2024 - ознайомлення з матеріалами справи (1 год. = 2500,00 грн.); 19.03.2024 - участь у підготовчому засіданні (1 год. = 2500,00 грн.); 26.04.2024 - участь у підготовчому засіданні (1 год. = 2500,00 грн.); 28.05.2024 - участь у підготовчому засіданні та ознайомлення з матеріалами справи (1 год. = 2500,00 грн.); 17.06.2024 - ознайомлення з матеріалами справи (1 год. = 2500,00 грн.); 09.07.2024 - участь у підготовчому засіданні та ознайомлення з матеріалами справи (1 год. = 2500,00 грн.); 02.09.2024 - участь у судовому засіданні (1 год. = 2500,00 грн.); 21.10.2024 - участь у судовому засіданні (1 год. = 2500,00 грн.); 28.10.2024 - участь у судовому засіданні (1 год. = 2500,00 грн.)).

За змістом підписаного сторонами договору про надання правничої допомоги Акту №А2025-10081 від 08.10.2025 року, згідно з положеннями п. 2.1. договору (викладеного в редакції додаткової угоди №2025-1 від 08.10.2025), правничу допомогу надано на умовах погодинної оплати з розрахунку 2500 грн./год. у зв`язку із наданням правничої допомоги з представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції по справі №755/12153/23, в тому числі підготовку процесуальних документів, участь у судових засіданнях, консультування клієнта в межах зазначеної справи. Сторони зауважень чи претензій щодо обсягу, змісту та вартості наданої правничої допомоги на суму 20000,00 грн. одна до одної не мають (04.03.2025 - участь в судовому засіданні (2 год. = 5000,00 грн.); 17.06.2025 року - ознайомлення з матеріалами справи (1 год. = 2500,00 грн.); 18.06.2025 - участь в судовому засіданні (2 год. = 5000,00 грн.); 18.08.2025 року - ознайомлення з матеріалами справи (1 год. = 2500,00 грн.); 26.09.2025 - участь в судовому засіданні (1 год. = 2500,00 грн.); 06.10.2025 - отримання копії рішення (1 год. = 2500,00 грн.)).

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі N 904/1907/15).

У даному контексті головним є встановлення судом факту про те, що між адвокатом та замовником послуг виникли зобов`язання щодо сплати замовником на користь адвоката конкретної суми за надані послуги або виконані роботи.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі N 910/12876/19).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).

Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

У рішенні ЄСПЛ в справі Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16- ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).

Керуючись принципами верховенством права, розумності та справедливості, суд погоджується з позицією представника позивача про те, що заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною зі складністю справи, об`ємом адвокатських робіт по такій справі, часом необхідним адвокату для надання відповідної послуги та враховує, що жодного публічного інтересу справа не має, а рішення у ній не впливає на репутацію сторін, оскільки спір стосувався приватно-правових відносин щодо належності майна.

З огляду на суть розглянутої судом справи, яка не є складною, заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу не є розумною по відношенню до іншої сторони. Безумовної необхідності саме таких витрат (за такими цінами) відповідачем для захисту своїх прав не доведено, і за конкретними обставинами справи суд вважає справедливим, розумним та необхідним стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн.

Суд частково погоджується з запереченнями сторони позивача щодо дійсно витраченого адвокатом часу на надання послуг, погодженого між адвокатом та клієнтом порядку ціноутворення, дійсної необхідності представника відповідача у систематичному ознайомленні з матеріалами справи тощо, разом з цим такі заперечення охоплюються рішенням суду про зменшення витрат сторони відповідача на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 133, 137, 141, 270, 353-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі №755/12153/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів спільного проживання та перебування на утриманні, визнання майна спільної сумісною власністю - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині заяви - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст додатково рішення складений 19.01.2026 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя -