ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 січня 2026 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участю секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» через підсистему «Електронний суд» звернувся до Франківського районного суду міста Львова з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи вимоги тим, що 14.07.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 309211754. За яким ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 18 750,00 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язалася протягом 126 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі: «Базова процентна ставка» - 1,30 % від суми кредиту за кожний день користування ним, «Дисконтна процентна ставка» - 0,69 %. ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 18 750,00 гривень. Відповідач неналежним чином не виконував грошові зобов`язання, тому у нього виник борг по поверненню кредиту у розмірі 11 566,38 грн.

28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклали договір факторингу №28/1118-01. За умовами якого, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 309211754 від 14 липня 2021 року.

В подальшому, ТОВ «Таліон Плюс» також відступило право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 309211754 від 14 липня 2021 року на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». В свою чергу, ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» відступив на користь ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 309211754 від 14 липня 2021 року.

Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість, тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 566,38 грн., що складається: з заборгованості по кредиту - 7 467,08 грн., заборгованості за несплаченими відсотками - 4 099,30 грн.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору у сумі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн, розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечував.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування доказів, у якому позивач просив витребувати від Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» інформацію.

Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 17 жовтня 2025 року позовну заяву було передано за територіальною підсудністю на розгляд до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

11 листопада 2025 року цивільна справа надійшла до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2025 справу розподілено головуючій судді Ковалевській Л.М..

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, призначено судове засідання на 19 грудня 2025 року, та витребувано від АТ «Приват Банк» інформацію щодо належності платіжної картки відповідачу, про факт зарахування коштів на картковий рахунок відповідача та інформацію щодо фінансового номеру відповідача за картковим рахунком.

Листом АТ КБ «Приват Банк» від 08 грудня 2025 року у відповідь на ухвалу суду від 12 листопада 2025 року надійшла витребувана інформація, відповідно до якої на ім`я відповідачки в банку емітовано карту № НОМЕР_1 , фінансовий номер телефону НОМЕР_2 , а також надано виписку по рахунку, відповідно до якої, 14.07.2021 року, на карту відповідачки було зараховано грошові кошти в сумі 18 750,00 грн.

Відповідач, яка належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження, судової повістки за зареєстрованим місцем його проживання (двічі конверти із судовою повісткою, ухвалою про відкриття провадження, повернулися без вручення із зазначеннями працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою») та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Судова влада України, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Як передбачено п. 2 ч . 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України).

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Також згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 14.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (за договором - кредитодавець) та відповідачем ОСОБА_1 (за договором - позичальник) було укладено договір № 309211754 (надалі - кредитний договір або договір кредиту), який було підписано електронним підписом позичальника (відповідача), відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 18 750,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - «правила»).

Кредит надається строком на 126 днів (п. 1.2 кредитного договору).

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку на який надано кредит, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

У п. 1.4 кредитного договору зазначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 251,85 відсотків річних, що становить 0,69 відсотків у день від суми кредиту за час користування ним (далі - «дисконтна процентна ставка»).

На умовах, викладених у п. 1.6. договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (далі - «базова процентна ставка») (п. 1.5 кредитного договору).

Відповідно до п. 1.6 кредитного договору умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку, вказаного у графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою, починаючи з наступного дня що слідує датою платежу. У разі якщо позичальник погасить прострочену заборгованість за договором, умови у вигляді нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості.

Згідно з п. 1.6.1 кредитного договору за умови застосування до відносин між сторонами умов нарахування процентів за базовою процентною ставкою: загальні витрати за кредитом складають - 19 127,22 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту складає - 37 877,22 грн.

Відповідно п.1.6.2 кредитного договору обчислення орієнтовної загальної вартості кредиту за базовою процентною ставкою базується на припущенні, що споживач не здійснює платежів передбачених графіком платежів, починаючи з першого платежу, а отже нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється з наступного дня, що слідує за першою датою платежу передбаченою графіком платежів.

У відповідності до п. 1.7 кредитного договору повернення частини кредиту та всіх нарахованих процентів здійснюється раз в два тижні (кожні 14 днів), починаючи з першого тижня користування кредитом. Рекомендований розрахунок сукупної вартості кредиту, суми та дати платежів, які здійснюються в ануїтетній формі, зазначаються в графіку платежів, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1 до договору).

Згідно з п. 1.8 кредитного договору графік платежів складений з розрахунку нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою та складається таким чином, що на дату кожного чергового платежу позичальником підлягає поверненню частина наданого в користування тіла кредиту та всі нараховані проценти за користування кредитом.

Відповідно до п. 1.9 кредитного договору проценти за користування кредитом у розмірі, передбаченому договором, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами, починаючи з першого дня користування кредитом, відповідно до суми кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні у позичальника.

Згідно п. 2.1.1.1 кредитного договору кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором.

Кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою (п. 2.1.1.6 кредитного договору).

Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та нарахованих процентів один раз на два тижні, згідно з графіком платежів, на банківський рахунок кредитодавця, що вказаний у реквізитах договору (п. 2.2.2.1 кредитного договору).

Сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно з чинним законодавством України (п. 3.1 кредитного договору).

Невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua (п. 4.1 кредитного договору).

Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п. 4.2 кредитного договору).

Цей договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (п. 4.13 кредитного договору).

У п. 5 кредитного договору зазначено реквізити сторін, зокрема, і позичальника, а саме: зазначено прізвище, ім`я, по батькові відповідача: ОСОБА_1 , паспортні дані, адреса проживання: АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 та одноразовий ідентифікатор: MNV9X89U, відправлено 14.07.2021 10:13:30, введено 14.07.2021 10:14:25.

Графіком платежів, що є додатком № 1 до кредитного договору № 309211754 від 14.07.2021, встановлено: дати платежів; кількість днів у розрахунковому періоді; суму платежу, проценти, терміни платежів, суми до погашення та їх складові (а.с. 35).

У заявці на отримання грошових коштів у кредит від 12.07.2021 зазначено такі відомості про відповідача як позичальника: прізвище, ім`я та по батькові - ОСОБА_1 , договір (оферта) № 309211754; сума кредиту - 18 750,00 грн; строк кредиту - 126 днів; зазначені персональні дані позичальника та номер карти - НОМЕР_5 (а.с. 20).

У довідці щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», яка сформована 28.02.2024 о 12:49:14, зазначено такі дані: позичальник - ОСОБА_1 ; адреса проживання АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; паспортні дані; сума кредиту - 18 750,00 грн; строк кредитування - 126; дисконтна процентна ставка - 251,85 % річних; базова процентна ставка - 474,50 % річних; електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1; номер телефону - НОМЕР_4 ; заявка на кредит подана - 12.07.2021, о 11:43; договір відправлений позичальнику 14.07.2021; акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором): одноразовий ідентифікатор - MNV9X89U; ідентифікатор відправлено позичальнику - 14.07.2021 10:13:30; засоби зв`язку для відправки ідентифікатора - НОМЕР_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікатор введено позичальником/відправлено товариству - 14.07.2021 10:14:25; перерахування грошових коштів позичальнику - 14.07.2021 10:14:34 (а.с. 13).

У паспорті споживчого кредиту продукту до договору № 309211754 від 14.07.2021 наведені такі умови кредитування: тип кредиту - кредит; сума/ліміт кредиту - 18750,00 грн; строк кредитування - 126 днів; мета отримання кредиту - на споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту - цілодобово (24/7) шляхом заповнення заявки на сайті www.moneyveo.ua або в мобільному додатку або за допомогою іншого програмного забезпечення з доступом до інформаційно телекомунікаційної системи кредитодавця (особистого кабінету позичальника) в строк від 1 хвилини до 3-х днів. Безготівкові кредитні кошти у розмірі суми кредиту на споживчі потреби перераховуються на банківський (картковий) рахунок позичальника, відкритий у банку, на підставі укладеного договору та заявки. Процентна ставка, відсотків річних - 251,85; тип процентної ставки - фіксована. Дата надання інформації - 14.06.2021, інформація зберігає чинність та є актуальною до 19.07.2021 (а.с. 31).

У відповідності до довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», на виконання кредитного договору № 309211754 від 14.07.2021, укладеного між позичальником/отримувачем - ОСОБА_1 та кредитодавцем/платником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції за такими реквізитами: особа платника - товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», особа отримувача - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ; рахунок/платіжна карта отримувача НОМЕР_5, термін дії: 12.2021; сума платіжної операції: 18750,00 грн.; ідентифікатор платіжної операції: 7da9f4cc-6d69-49d3-92e0-0844d5002d44; дата ініціювання платіжної інструкції: 14.07.2021 10:14:25; дата завершення платіжної операції (проведення платіжної операції надавачем платіжних послуг): 14.07.2021 10:14:34 (а.с. 90).

Відповідно до платіжного доручення від 14.07.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти у сумі 18750,00 грн на картковий рахунок № НОМЕР_5 отримувача « ОСОБА_1 », код отримувача: НОМЕР_3 ; призначення платежу: переказ коштів згідно договору № 309211754 від 14.07.2021, ОСОБА_1 , код НОМЕР_3 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_5 (а.с. 10).

Згідно з довідкою АТ КБ « ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , емітовано платіжну карту № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_6 ). Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою (фінансовий номер телефону) НОМЕР_2 (а.с. 126).

З виписки за договором б/н за період 14.07.2021-19.07.2021, наданої АТ КБ «ПриватБанк», встановлено, що 14.07.2021 року на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який належить відповідачці відбулося зарахування грошового переказу у сумі 18 750,00 грн (а.с. 127).

Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 44-45), виконаного первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сума заборгованості відповідача за період з 14.07.2021 по 17.11.2021 становила 11 566,38 гривень, у тому числі: заборгованість за основною сумою боргу - 7 467,08 гривень; сума заборгованості за відсотками - 4 099,30 гривень

Заборгованість нарахована за 126 днів з розрахунку 0,69 % та 1,30 % у день користування кредитом.

Також з розрахунку вбачається, що відповідачем було здійснено оплати у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 18 717,56 грн, а саме: 25.07.2021 - 3 211,89 грн; 08.08.2021 - 3 211,89 грн; 15.08.2021 - 1 725,00 грн; 17.08.2021 - 2 110,00 грн; 24.08.2021 - 700,00 грн.; 29.08.2021 - 1 435,00 грн.; 30.08.2021 - 910,00 грн.; 31.08.2021 - 866,89 грн.; 21.09.2021 - 2 775,00 грн.; 24.09.2021 - 436,89 грн.; 04.10.2021 - 490,00 грн; 08.10.2021 - 695,00 грн.; 12.10.2021 - 15,00 грн., які враховані при визначенні розміру заборгованості станом на 14.12.2021.

28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальність «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01 та низку додаткових угод (а.с. 70-82).

31.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) відступає ТОВ «Таліон плюс» (фактор) права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 4.1 договору факторингу наявне право вимоги переходить від клієнта - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до фактора - ТОВ «Таліон плюс» з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу прав вимоги до боржників у повному обсязі за відповідним реєстром прав вимоги.

31.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу, відповідно до якої строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2024 року включно.

З протоколу узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги згідно з реєстром прав вимоги № 164 від 14.12.2021 вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало, а ТОВ «Таліон плюс» прийняло за реєстром прав вимоги до боржників в кількості 2714 осіб, загальна сума заборгованості переданої за реєстром становить 56 500 972,88 грн (а.с. 67 на звороті).

Відповідно до реєстру прав вимоги ТОВ «Таліон плюс» на підставі договору факторингу набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 309211754 від 14.07.2021 у загальній сумі 11 566,38 гривень, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 7 467,08 гривень; сума заборгованості за відсотками - 4 099,30 гривень (а.с. 68-69).

З акту звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2021 зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимоги № 164 від 14.12.2021 за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 вбачається, що станом на 31.12.2021 відсутня заборгованість ТОВ «Таліон Плюс» перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Сторони акту підтвердили, що станом на 31.12.2021 фактором здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення (передачу) прав вимог за реєстром прав вимоги від 14.12.2021 № 164 за договором факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01 (а.с. 67).

Відповідно розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 43), сума заборгованості відповідача за період з 14.12.2021 по 23.02.2024 становила 11 566,38 гривень, у тому числі: заборгованість по основному боргу - 7 467,08 гривень; заборгованість за процентами - 4 099,30 гривень.

23.02.2024 між ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу № 23/0224-01.

Згідно з п. 4.1 договору факторингу № 23/0224-01 право вимоги переходять від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 309211754 від 14.07.2021 у загальній сумі 11 566,38 гривень, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 7 467,08 гривень; сума заборгованості за відсотками - 4 099,30 гривень (а.с. 60, зворот).

04 червня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (клієнт) та ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, у відповідності до умов якого ТОВ Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступає ТОВ «Юніт Капітал», а ТОВ «Юніт Капітал» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»» права вимоги до боржників, вказанні у реєстрах прав вимоги (а.с. 54-57).

Відповідно до п. 1.1 договору факторингу № 04/06/25-Ю за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 1.2 договору факторингу 04/06/25-Ю перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору.

Права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акта прийому-передачі реєстру боржників (додаток № 2) (п. 1.5 договору факторингу 04/06/25-Ю).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу 04/06/25-Ю від 04.06.2025 ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 309211754 від 14.07.2021 у загальній сумі 11 566,38 гривень, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 7 467,08 гривень; сума заборгованості за відсотками - 4 099,30 гривень (а.с. 53-53а).

Згідно зі ч. 1, 2 статті 207 ЦК України (ЦКУ) (у редакції чинній на дату укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.1 ст. 641 ЦКУ (у редакції чинній на дату укладення договору) пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

За ст. 642 ЦКУ відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦКУ).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законом України «Про електронну комерцію».

Так, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (тут та на далі - у редакції, чинній станом на дату укладення кредитного договору) встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

-електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

-електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

-аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) - за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно зі ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 (справа № 404/502/18), від 09.09.2020 (справа № 732/670/19) дійшов такого висновку:

«Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Договір в спрощеній формі шляхом обміну, наприклад, електронними листами та іншими засобами електронної комунікації, або договір, який укладається шляхом приєднання до нього можна підписати з використанням:

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.».

У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (610 ЦКУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦКУ).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦКУ).

Відповідно до ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За ст. 518 ЦКУ боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦКУ).

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі ст. 1082 ЦКУ боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 14.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 309211754, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу у користування грошові кошти у сумі 18 750,00 грн на строк 126 днів.

Договір було укладено в електронній формі, що згідно зі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору у письмовій формі.

Факт укладення такого договору належним чином підтверджено доказами, наданими позивачем та не оспорювався відповідачем.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису) договір між відповідачем та первісним позикодавцем не було б укладено.

Так, підписання договору відповідачем підтверджується змістом договору та додатків до нього, які містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідача; дату народження та податковий номер відповідача, номер паспорта, номер телефону; маску банківської картки; адресу місця проживання; електронну адресу тощо.

Доказів підписання договору від імені відповідача іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідачем суду не надано, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надано.

Отже, суд уважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договору саме відповідачем.

Також суд уважає доведеним позивачем та не спростованим відповідачем факт видачі первісним кредитором кредиту у сумі 18750,00 грн та перерахування коштів саме у такій сумі у день укладення договору на картковий рахунок відповідача. Такий факт не заперечувався відповідачем чи його представником.

Доказів повного погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором перед первісним кредитодавцем чи перед позивачем як новим кредитором матеріали справи не містять, відповідачем суду не надано.

Отже, відповідач умови кредитного договору порушив та у строк, встановлений умовами кредитного договору, кредитні кошти не повернув.

З цих підстав позовні вимоги позивача щодо стягнення основної суми заборгованості за кредитним договором у сумі 7 467,08 грн суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на умовах договору.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку заборгованості за кредитом, арифметичних чи логічних помилок та неузгодженостей не виявив.

Проценти нараховані позивачем у межах строку кредитування, встановленого договором (п. 1.2), та за ставками, визначеними умовами кредитного договору (п. 1.4, 1.6).

Факт набуття позивачем права вимоги до відповідача за кредитним договором суд також уважає доведеним належними, допустими, достовірними та достатніми доказами.

ТОВ «Юніт Капітал» станом на дату розгляду справи в суді є кредитором по відношенню до відповідача, має законне право вимоги до відповідача, що ґрунтується на договорі, який не оспорений та недійним судом не визнавався.

Позивачем надано всі докази на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором на кожному етапі, а саме: договори факторингу, платіжні інструкції про сплату права вимоги за договорами, акти приймання-передачі реєстру боржників, реєстри (витяги з реєстрів) боржників тощо. Такі докази підписані, а їх копії завірені належним чином.

Акт звірки взаємних розрахунків може підтверджувати факт проведення повного розрахунку сторін за договором, отже є допустимим доказом. Крім того, як встановлено судом, за умовами досліджених судом договорів факторингу право вимоги переходило від клієнтів до факторів з моменту підписання ними відповідних реєстрів прав вимог. Проведення повного розрахунку за договорами факторингу не є умовою набуття права вимоги фактором на кожному з етапів.

Суд погоджується з позивачем та вважає, що ним доведено, що сторони договорів факторингу виконали умови таких договорів належним чином: підписали відповідні реєстри прав вимоги та здійснили фінансування за відступлення права вимоги, як того вимагали умови кожного з договорів.

Надані позивачем договори факторингу недійсними судом не визнавалися, отже є чинними та дійсними. Зі змісту таких договорів вбачається, що вони є рамковими угодами, якими визначені основні умови відступлення прав вимоги до боржників первісних кредиторів на користь позивача як нового кредитора. Є допустимим та таким, що не суперечить діловій практиці у такого роду правовідносинах, той факт, що у рамках цих договорів може відбуватися відступлення прав вимоги за кредитними договорами до боржників, відомості про яких зазначені в окремих реєстрах, що є додатками до договору.

Отже відсутність доказів належного повідомлення відповідача про перехід права вимоги до позивача не є підставою для відмови у задоволенні позову. Суд також ураховує поведінку відповідача, який, навіть, після отримання копії позовної заяви з додатками, які містили усі належні та необхідні докази наявності права вимоги у позивача, не здійснив погашення заборгованості перед позивачем як новим кредитором після відкриття провадження у судовій справі та отримання відповідних доказів, якщо відсутність доказів переходу права вимоги було єдиною перешкодою для погашення заборгованості саме позивачеві як новому кредитору. Доказів погашення заборгованості у строки, встановлені кредитним договором, первісному кредитору відповідач також суду не надав

Підсумовуючи викладене, суд висновує, що відповідач наведене у позовній заяві не спростував, своїм правом на подання до суду контррозрахунку заборгованості не скористався, доказів сплати заборгованості за кредитним договором позивачеві або первісному кредитору, або належних доказів на спростування отримання кредиту - до суду не надав. Тому суд позовні вимоги позивача задовольняє повністю, оскільки вважає їх обґрунтованими, підставними та доведеними доказами, що містяться у матеріалах справи.

Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача у сумі 2422,40 грн.

Далі, позивачем заявлені до стягнення з відповідача грошові кошти у сумі 7 000 гривень, як компенсація витрат на правничу допомогу.

Обставини щодо надання правничої допомоги та розміру підтверджуються договором про надання правової допомоги № 05/06/25-01 від 06 червня 2025 року, додатком № 1 до цього договору, додатковою угодою № 4 від 05 вересня 2025 року до договору про надання правової допомоги 05/06/25-01 від 06 червня 2025 року, актом прийому-передачі наданих послуг від 25 червня 2025 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а. с. 37-41).

Оцінюючи наявність фактичних та правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22), постанови Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 369/10907/22 (провадження № 61-16010св23), від 01 травня 2024 року у справі № 557/174/23 (провадження № 61-15995св23).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

Керуючись критеріями принципами справедливості, співмірності та верховенства права, враховуючи складність цієї справи, суд вважає за необхідне зменшити розмір компенсації витрат позивача за надання професійної правничої допомоги і стягнути з відповідача 3 500 гривень.

Керуючись статтями 12, 76, 77, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 282 ЦПК України, нормами матеріального права та висновками Верховного Суду, наведеними у мотивувальній частині рішення, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, офіс 10, заборгованість за кредитним договором №309211754 від 14.07.2021 у сумі 11 566,08 (одинадцять тисяч п`ятсот шістдесят шість) грн. 08 копійок, та складається з: 7467,08 грн. - тіло кредиту, 4 099,30 грн. - відсотки за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» 3 500 гривень, як компенсацію витрат позивача за надання професійної правничої допомоги та 2 422,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Леся КОВАЛЕВСЬКА