Справа № 456/4618/25
Провадження № 2/456/198/2026
УХВАЛА

про відмову в зупиненні провадження у справі

13 січня 2026 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Коцур А.І.

з участю представника позивача Деркач О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий при розгляді цивільної справи за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, клопотання відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Гомзяка І.А. про зупинення провадження у справі,

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.10.2007 в розмірі 56634,94 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2025 справу розподілено судді Бучківській В.Л.

13.11.2025 представник відповідача адвокат Гомзяк І.А. звернувся до суду з заявою про зупинення провадження у справі, в обґрунтування якої покликається на те, що Львівський апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 серпня 2025 року та ухвалу цього ж суду від 09 вересня 2025 року у справі 456/1162/25 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання протиправними дій, зобов`язання усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні грошовими коштами та скасування заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві, у справі 456/1162/25, були заявлені наступні позовні вимоги: 1. Визнати протиправними дії акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» щодо блокування банківської картки ОСОБА_1 : № НОМЕР_1 . 2. Зобов`язати акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні грошовими коштами ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ), що знаходяться на його картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому згідно договору № SAMDNS093 від 16-10-2007 р. 3. Зобов`язати акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» скасувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) нараховану заборгованість за кредитним договором №SAMDNS093 від 16-10-2007 р. у розмірі 52 489,46 грн. В даній справі, Позивач звернувся з позовними вимогами щодо стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором від 16.10.2007 Вважає, що питання оскарження законності нарахування та стягнення заборгованості за кредитним договором від 16.10.2007 - вже було ініційовано раніше, в справі 456/1162/25. Оскільки, 03.11.2025 апеляційний Суд відкрив апеляційне провадження, то питання законності нарахування та стягнення заборгованості за кредитним договором від 16.10.2007 - не вирішено. Зважаючи на вище зазначене, просить суд зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі 456/1162/25; розглядати заяви без участі представника Відповідача, заявлені вимоги в клопотанні представник Відповідача підтримує.

05.01.2026 відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зупинення провадження у справі, в обґрунтування якої покликається на те, що він повністю підтримує клопотання його представника ОСОБА_2 про зупинення розгляду справи, подане до суду 12.11.2025, та підтверджує викладені в ньому підстави і обґрунтування. Клопотання ґрунтується на положеннях п. 6 ч. 1 ст. 251 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, до набрання законної сили судовим рішенням в такій справі. Як зазначено у клопотанні представника, Львівським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою у справі № 456/1162/25 за моїм позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання протиправними дій банку, зобов`язання усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, а також скасування заборгованості за тим самим кредитним договором від 16.10.2007 року. У даній справі АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовними вимогами про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором, правомірність нарахування та існування якої є предметом судового розгляду в іншій справі № 456/1162/25, яка наразі перебуває на апеляційному розгляді та не вирішена по суті. За таких обставин існує об`єктивна неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 456/1162/25, оскільки рішення у ній матиме безпосередній та визначальний вплив на предмет і підстави заявлених у цій справі позовних вимог.

В судове засідання відповідач та представник відповідача не прибули, будучи належним чином повідомленими про час та місце його проведення, у заявах представник відповідача та відповідач просять розглядати питання про зупинення провадження у справі у їх відсутності.

В судовому засіданні представник позивача Деркач О.Р. вимоги клопотання заперечила та вказала, що предметом розгляду справи № 456/1162/25 було розірвання договірних відносин з банком, кредитна заборгованість як така не була предметом розгляду справи.

Заслухавши доводи представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 6 ч.1ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що на підставі п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК України, суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний із встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбаченихстаттею 251 ЦПК Українипідстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 6 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

У постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. У справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності звільнення з роботи позивача. Проте, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд на порушення вимог пункту 4 частини першоїстатті 201 ЦПК Українине вказав конкретну іншу справу та обставину, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, у чому саме полягає взаємозв`язок предметів розгляду інших справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи. При цьому суди взагалі не аналізували та не встановлювали у визначеному законом порядку, чи дійсно від наслідку розгляду іншої справи залежить прийняття рішення у зазначеній цивільній справі».

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Правові висновки щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у Постанові Верховного Суду у справі № 308/5006/16-ц від 27.02.2019 та у Постанові Верховного Суду у справі № 1522/27468/12 від 07.11.2018.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що: «метою зупинення провадження у справі згідно з п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК Україниє виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК Українисуд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Ознайомившись із мотивами викладеними в клопотаннях про зупинення провадження в справі, суд вважає, що підстави для обов`язкового зупинення провадження у справі, передбачені положеннями ч.1ст. 251 ЦПК України, відсутні, оскільки зазначені у заяві мотиви неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи № 456/1162/25 не свідчать про об`єктивну неможливість розгляду справи за позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Як вбачається з рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.08.2025 у справі №456/1162/25 вирішено в задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання протиправними дій, зобов`язання усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні грошовими коштами та скасування заборгованості за кредитним договором відмовити.

При цьому у мотивувальній частині судового рішення зазначено: «Безпідставними з огляду на вищевикладене суд вважає також позовні вимоги позивача про зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» скасувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) нараховану заборгованість за кредитним договором №SAMDNS093 від 16.10.2007 у розмірі 52 489,46 грн. При цьому суд враховує доводи представника відповідача про те, що в позовній заяві відсутні будь які обгрунтування щодо скасування заборгованості у розмірі 52489,46грн.; в позовній заяві не наведено правових обґрунтувань, які б передбачали можливість скасувати кредитну заборгованість на тій підставі, що клієнту були заблоковані рахунки на підставі Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»; в позовній заяві відсутнє обґрунтування того, що блокування рахунків призвело до заборгованості за кредитним договором у розмірі 52489,46грн; позивачем не надано докази, що на день пред`явлення позову про захист прав споживача заборгованість за кредитним договором у розмірі 52489,46 грн. погашена.

Суд вважає, що зупинення провадження у даній справі без обґрунтованого доведення обставин такого зупинення призведе до порушення законних прав позивача.

Згідно із статтею 210 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, який із дня відкриття провадження у справі не може перевищувати 60 днів для підготовчого провадження і 30 днів для розгляду по суті. Розумність строків розгляду справи згідностатті 2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідллендер проти Франції»).

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Суд також враховує, що клопотання про зупинення провадження в справі подано на стадії судового розгляду, під час проведення якого суд має можливість оцінити, чи зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Враховуючи викладені обставини, суд не вбачає правових підстав для зупинення провадження у справі, а тому у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Гомзяка І.А. слід відмовити.

Керуючись ст.ст.251, 353 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Гомзяка І.А. про зупинення провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на рішення суду.

Повний текст ухвали сторони

виготовлено 16.01.2026

Головуючий суддя В. Л. Бучківська