Справа № 683/3340/25
15 січня 2026 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого - судді Андрощука Є.М.
з участю секретаря Бадаєвої Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості договором позики,
Представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просить слухати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно зі ст.12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання , зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Судом встановлено, що 15.12.2019р. між ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі шляхом підписання одноразовим ідентифікатором договір позики №127783, згідно з яким йому надається позика в сумі 5000 грн в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок позичальника), процентна ставка 0,01% в день від поточного залишку позики, комісія 1,59% в день від початкового розміру позики.
З копії наявного у матеріалах справи електронного договору вбачається, що ОСОБА_1 як позичальник за договором ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», надавши позикодавцю персональні дані, а саме: свої ПІП, реєстраційний номер облікової картки платника податків, дані паспорта громадянина України, адресу місця проживання, які були необхідні та достатні для укладення договору і формування одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету договір не був би укладений.
У наданому позивачем листі ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» вих.№127783 від 01.09.2025р., який адресований ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», зазначено, що ТОВ ФК ЕЛАЄНС на підставі договору №04/08-17 ПК про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) від 04.08.2017р. надавало ТОВ ФК ГЕЛЕКСІ послуги з переказу грошових коштів фізичним особам, без відкриття рахунку та в результаті платіжної операції, ініційованої ТОВ ФК ГЕЛЕКСІ, на картковий рахунок отримувача було успішно перераховано грошові кошти. Деталі транзакції (платіжної операції):
2) отримувач коштів: ОСОБА_1
4) номер операції: 183386674
5) дата проведення платежу: 15.12.2019
6) сума платежу 5000
7) валюта платежу: гривня UAH
8) платіжний засіб (метод): карта
9) банк емітент платіжної картки отримувача коштів OSCHADBANK
10) номер банківської картки отримувача коштів НОМЕР_1 .
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відповідачем отримана позика в розмірі 5000 грн, яка в добровільному порядку позивачу не повернута, що свідчить про порушення його прав, у зв`язку з цим позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення з відповідача фактично отриманої суми коштів та сплати процентів.
Отже, вимога позивача про стягнення суми позики в розмірі 5000 грн підлягає задоволенню.
Щодо розміру процентів за користування позикою та комісії суд дійшов таких висновків.
Згідно з п.1.1.5 Договору строк повернення позики (термін платежу): 13 січня 2020р.
Як видно з Графіку платежів до договору позики, сторони погодили наступне: сума позики 5000 грн, проценти за користування позикою 14,5 грн, комісійна винагорода за користування позикою 2175 грн, термін платежу 13.01.2020р.
Отже, оскільки проценти за користування позикою мали нараховуватися до 12.01.2020 року, нарахування після цієї дати не відповідає умовам договору.
Тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за процентами за користування позикою тільки за період з 15.12.2019 до 12.01.2020 в розмірі 14,5 грн.
Крім того, пунктом 1.1.2.2 Договору передбачена комісія («комісійна винагорода»), яка складає 1,59% в день від початкового розміру позики.
У п.3.1.3 Договору зазначено, що в разі порушення строку повернення позики, встановленого пп.1.1.5 Договору позикодавець має право нараховувати позичальникові підвищену комісійну винагороду за користування позикою за кожен день прострочення зобов`язання відповідно до пп.5.3 Договору.
Згідно з п.5.3 Договору у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3% в день від суми позики за кожний день прострочення.
Вирішуючи питання про правомірність нарахування відповідачу комісії за кредитним договором, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній під час дії договору позики) до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності).
Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такі висновки щодо застосування норми права зроблені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023р. у справі №204/224/21.
Отже, нарахування відповідачу комісії не відповідає вимогам закону і положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію є нікчемними.
Ураховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №127783 від 15.12.2019 року в розмірі 5014,5 грн, з яких: кредит 5000 грн; проценти 14,5 грн.
Також позивач просить стягнути з відповідача 5000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, надану позивачу адвокатом Рудзеєм Ю.В.
Так, відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
На обґрунтування розміру судових витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги від 09.07.2025р.; копію акта №127783 наданих послуг від 01.09.2025р.
Керуючись ст.ст. 76-80, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» заборгованість за договором позики №127783 від 15.12.2019р. у розмірі 5014,5 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» 481,09 грн судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 993 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Хмельницького апеляційного суду.

У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи:

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ»; місцезнаходження: м. Київ, вул. В`ячеслава Липинського, буд. 10/1; ;

відповідач: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне рішення суду складено 20 січня 2026 року.

Суддя Є.М. Андрощук