УХВАЛА

19 січня 2026 року

м. Київ

справа № 442/8625/13-ц

провадження № 61-460ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Шпунтом Мар`яном Богдановичем на постанову Львівського апеляційного суду від 30 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 (правонаступником якого є ОСОБА_3 ) до Приватного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», за участі третьої особи - Реєстраційної служби Дрогобицького Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання недійсним договору іпотеки, припинення іпотеки та зняття заборони відчуження предмету іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», за участі третьої особи - Реєстраційної служби Дрогобицького Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання недійсним договору іпотеки, припинення іпотеки та зняття заборони відчуження предмету іпотеки.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня

2013 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки від 26 серпня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за №1413, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк»;

Припинено іпотеку щодо нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_2 , зареєстровану в державному реєстрі іпотек 26.08.2008 р. о 19:18:08 год. приватним нотаріусом Дрогобицького нотаріального округу Кобак О.В. під №7801797 на підставі договору іпотеки №1413 від 26.08.2008р., укладеного між ОСОБА_2 та відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк», посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького нотаріального округу

Кобак О.В.

Знято обтяження щодо заборони відчуження нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_2 , зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 26.08.2008р. о 18:45:54 год. Приватним нотаріусом Дрогобицького нотаріального округу Кобак О.В. під №7801371 на підставі договору іпотеки № 1413 від 26.08.2008р. укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк».

Постановою Львівського апеляційного суду від 30 травня 2024 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» задоволено.

Заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області

від 23 грудня 2013 року скасовано та прийнято нове рішення.

Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 (правонаступником якого є ОСОБА_3 ) до ПАТ КБ «ПриватБанк», з участю третьої особи: Реєстраційної служби Дрогобицького МРУЮ, про визнання недійсним договору іпотеки від 26 серпня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк», зареєстрованого у реєстрі за № 1413; припинення іпотеки щодо нежитлової будівлі АДРЕСА_1 , загальною площею 367,5 кв.м, наданої в іпотеку відповідно до договору іпотеки від 26 серпня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк», зареєстрованого у реєстрі за № 1413, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького нотаріального округу Кобак О.В.; зняття обтяження щодо заборони відчуження вказаного предмета іпотеки.

У січні 2026 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Шпунтом М. Б., на постанову Львівського апеляційного суду від 30 травня 2024 року з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки відправлена до суду 08 січня 2026 року.

Пунктом першим частини першої, а також частиною четвертою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції. Після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Заявник просить про поновлення процесуального строку з посиланням на те,

що процесуальний строк пропущено з поважних причин, оскільки участі у справі

вона не брала, але оскаржуваним судовим рішенням апеляційного суду було вирішено питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Вказує,

що про наявність постанови Львівського апеляційного суду від 30 травня 2024 року дізналася, отримавши витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно,

та звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із заявою про видачу копії рішення та надання матеріалів справи для ознайомлення.

З матеріалами справи ознайомилася 29 грудня 2025 року та відзняла відповідні фотокопії, що підтверджується наданими доказами.

Разом з тим, у частині третій статті 394 ЦПК України зазначено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Зазначений строк є присічним (преклюзивним), який не підлягає поновленню. Зі спливом строку особа втрачає право на касаційне оскарження безвідносно до поважності причин його пропуску, за виключенням випадків визначених у частині третій статті 394 ЦПК України.

Наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження заявник зазначає що її не було залучено до участі у справі, але оскаржуваним судовим рішенням апеляційного суду було вирішено питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, отже Верховний Суд констатує наявність підстав, передбачених пунктом 1) частини третьої статті 394 ЦПК України, за наявності яких касаційне провадження може бути відкрите після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, тому строк на касаційне оскарження можливо поновити.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однак подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки заявником не сплачений судовий збір у розмірі, визначеному підпунктом 7 пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Розмір мінімальної заробітної плати визначається відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України».

Станом на 01 січня 2013 рік розмір мінімальної заробітної плати складав 1 147 грн.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду першої інстанції) ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 229,40 грн (1 147 грн * 0,2).

Судове рішення, яке оскаржує заявник, свідчить про існування двох вимог немайнового характеру.

Пунктом 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, ставка судового збору, що підлягала сплаті заявником при зверненні до суду касаційної інстанції складає 917,60 грн (229,40 * 2) * 200%.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникам строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання касаційної скарги задовольнити .

Поновити ОСОБА_1 строк на подання касаційної скарги.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Шпунтом Мар`яном Богдановичем на постанову Львівського апеляційного суду від 30 травня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець