ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1856/26 Справа № 243/4314/25 Суддя у 1-й інстанції - Агеєва О. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Свистунової О.В., Ткаченко І.Ю.

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2024 року по справі №243/6358/24 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені та за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману пенсію за період з 01.04.2019 року по 01.12.2021 року (рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.10.2021 року по справі №200/11406/21). Позивач звертався із заявами до Пенсіонного фонду України в Донецькій області, щодо проведення перерахунку та виплати недоотриманої пенсії за період з 01.04.2019 року по 01.12.2021 року, проте відповіді не отримав. 21.01.2025 року ним подана скарга до Головного управління Пенсійного фонду України щодо проведення перерахунку та виплати недоотриманої пенсію за вищезазначений період, однак Відповідач у цьому відмовив.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 , як спадкоємцю провести перерахунок та виплату грошових коштів в порядку спадкування за законом за період з 01.04.2019 року по 01.12.2021 року згідно рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2024 року справа №243/6358/24, та з урахуванням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.10.2021 року по справі №200/11406/21;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошових коштів (недоотриманої пенсії) в порядку спадкування за законом за період з 01.04.2019 року по 01.12.2021 року, згідно рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2024 року справа №243/6358/24, та з урахуванням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.10.2021 року по справі №200/11406/21. Вирішити питання про відшкодування судових витрат.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 про проведення перерахунку та виплату грошових коштів (недоотриману пенсію) в порядку спадкування за законом за період з 01.04.2019 року по 01.12.2021 року, згідно рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2024 року справа №243/6358/24 та з урахуванням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.10.2021 року по справі №200/11406/21.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошових коштів (недоотриманої пенсії) в порядку спадкування за законом за період з 01.04.2019 року по 01.12.2021 року, згідно рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2024 року справа №243/6358/24, та з урахуванням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.10.2021 року по справі №200/11406/21.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ГУ Пенсійного фонду України в Донецькій області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів .

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.01.2020 року по справі №200/32/20-а, яке набрало законної сили 25.08.2020 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_2 з 1 січня 2018 року у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.10.2021 по справі №200/11406/21, яке набрало законної сили 28.12.2021, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 1 квітня 2019 року на підставі оновленої довідки від 1 липня 2021 року №ФС-73359/09/01/890 про розмір грошового забезпечення, складеної ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 5 березня 2019 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, враховуючи фактично виплачені суми.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується відомостями свідоцтва про смерть від 02 грудня 2021 року серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 17 січня 2024 року, ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка ОСОБА_2 на користь сина ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру від 29 січня 2024 року, після смерті ОСОБА_2 було заведено спадкову справу №120/2022.

Постановою державного нотаріуса Девятої Київської державної нотаріальної контори Пічевської Н.В. від 09 травня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на перерахунок пенсії його батька ОСОБА_2 .

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2024 року по справі №243/6358/24 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за участю третьої особи - Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори про стягнення грошових коштів у вигляді недотриманої пенсії задоволено, та за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_2 на недоотриману пенсію за період з 01.04.2019 року по 01.12.2021 року (рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.10.2021 року по справі №200/11406/21).

24.11.2024 та 26.12.2024 позивач звертався із заявами до Пенсіонного фонду України в Донецької області, щодо проведення перерахунку та виплати недоотриманої пенсії за період з 01.04.2019 року по 01.12.2021 року, проте відповідь не була надана.

21.01.2025 року ОСОБА_1 подана скарга до Головного управління Пенсійного фонду України на яку 17.02.2025 року отримана позивачем відмова про проведення перерахунку, нарахування та виплати заборгованості в порядку спадкування за законом недоотриманої за життя пенсії.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на перерахунок та виплату йому грошових коштів (недоотриману пенсію) в порядку спадкування за законом за період з 01.04.2019 року по 01.12.2021 року, на підставі ухваленого рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2024 року (справа №243/6358/24, яке набрало законної сили 21.11.2024 року) та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.10.2021 року (по справі №200/11406/21, яке набрало законної сили 28.12.2021), відповідачем порушено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом померлого ОСОБА_2 , а тому колегія суддів погоджується із висновком районного суду , що позивач, як спадкоємець першої черги має право на отримання спадщини після померлого чоловіка, в тому числі на недоотриману пенсію.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції встановивши, що позивач має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя.

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно ст. 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» передбачено, що сума пенсії, що підлягала виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі страти годувальника.

Окрім того, слід зазначити, що відповідно до постанови Колегії суддів Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 р. у справі № 286/3516,16-ц, у разі не звернення спадкоємця в установлений шести місячний строк з часу відкриття спадщини за виплатою вказаної суми невиплаченої пенсії, сума недоотриманої пенсії входить до складу спадщини.

Сума пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера охоплює собою всю суму заборгованості Пенсійного фонду України, у тому числі, кошти, які нараховані на виконання рішення суду, але невиплачені.

Ключовим питанням є не тільки наявність підстав для правонаступництва у спірних відносинах та можливість заміни стягувача у виконавчому провадженні у зв`язку зі смертю позивача (стягувача) пенсіонера, а також і ефективність обрання заявником способу захисту права на виплату недоотриманих сум коштів, шляхом звернення до суду у порядку статей 52, 379 КАС України.

Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 04.09.2019 року у справі №750/7865/18 за позовом фізичної особи до органу Пенсійного фонду щодо виплати нарахованої, але невиплаченої його спадкодавцю (батьку позивача) пенсії дійшла висновку, що судові рішення, на підставі яких в органу пенсійного фонду виник обов`язок провести доплату до пенсії, позивача не стосуються.

Тому звернення із заявами про заміну стягувача правонаступником у цих виконавчих провадженнях після їх закінчення не призведе до захисту порушеного права позивача.

Отже, процесуальне питання про заміну сторони у виконавчому провадженні в такій категорії спорів у випадку відмови органу Пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії не може бути вирішено з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження.

Питання захисту прав осіб, які звернулися до суду з позовом про зобов`язання органу Пенсійного фонду здійснити виплату нарахованих сум пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера, неодноразово досліджувалося Великою Палатою Верховного Суду також у інших справах.

У постанові від 27.03.2019 року у справі № 286/3516/16-ц Велика Палата Верховного Суду, проаналізувавши правовідносини, що виникли у цій справі, дійшла висновку, що вказаний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки у цій справі предметом позову є майнова вимога позивача, що стосується визнання за нею право власності на майно - грошові кошти, які належали до виплати її померлому чоловіку.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі №808/1346/18, у якій вказала, що спори, предметом яких є майнова вимога позивача щодо визнання, зокрема, в порядку спадкування, права власності на грошові кошти, мають приватноправовий характер і підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Крім того, такий підхід застосований також Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 09.10.2019 року у справі №355/323/17, де суд, вирішуючи питання наявності у особи права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії) померлого чоловіка вказав, що аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але неодержаної пенсії (доплат до пенсії).

Суд також наголосив, що стягнення у судовому порядку нарахованої на підставі рішень, але невиплаченої спадкодавцю за життя суми пенсії, не призведе до подвійного стягнення з держави одних і тих самих сум.

З огляду на наведені висновки, враховуючи відповідне законодавче регулювання та судову практику, що склалася при вирішенні спірних правовідносин аналогічного характеру, а також беручи до уваги необхідність дотримання критерію ефективності у правовідносинах щодо захисту осіб, що наділені правом отримання нарахованих, але неодержаних за життя пенсіонера сум пенсії, вказане процесуальне питання, у випадку відмови органу Пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії, не може бути вирішене за правилами статей 52, 379 КАС України, тобто з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження.

Інших доводів, які б у розумінні статті 376 ЦПК України були б обов`язковою підставою для скасування судового рішення, апеляційна скарга не містить та зводиться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 14 січня 2026 року.

Повний текст постанови складено 14 січня 2026 року.

Головуючий

Судді