1Справа № 335/540/26 2-д/335/1/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Рибалко Н.І., розглянувши матеріали судового доручення польського суду про вручення судових документів ОСОБА_1 , які надійшли від Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,-

ВСТАНОВИВ:

19.01.2026 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із супровідним листом від 14.01.2026 року за №1455/11.5-03 на підставі Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах 1993 року для виконання надійшло судове доручення Районного суду у Любіні, Республіки Польща про вручення судових документів ОСОБА_1 .

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказане судове доручення розподілено судді Рибалко Н.І.

Розглянувши подані до суду матеріали судового доручення, суддя дійшла до висновку про наявність підстав для його повернення, виходячи з наступних підстав.

Доручення іноземних судів виконуються на території України з урахуванням вимог розділу ХІ ЦПК України і розділів ІІІ та VІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги у цивільних справах, щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 №1092/5/54.

Відповідно до ст. 500 ЦПК України, Суди України виконують доручення іноземних судів про надання правової допомоги щодо вручення викликів до суду чи інших документів, допиту сторін чи свідків, проведення експертизи чи огляду на місці, вчинення інших процесуальних дій, переданих їм у порядку, встановленому міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - дипломатичними каналами.

Виконання судового доручення здійснюється відповідно до цього Кодексу. На прохання іноземного суду процесуальні дії можуть вчинятися під час виконання судового доручення із застосуванням права іншої держави, якщо таке застосування не суперечить законам України.

Згідно зі ст. 499 ЦПК України, зміст і форма судового доручення про надання правової допомоги мають відповідати вимогам міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо його не укладено - вимогам частин другої - четвертої цієї статті.

У судовому дорученні про надання правової допомоги зазначаються: 1) назва суду, що розглядає справу; 2) за наявності міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, учасниками якого є Україна і держава, до якої звернено доручення, - посилання на його положення; 3) найменування справи, що розглядається; 4) прізвище, ім`я, по батькові та рік народження фізичної особи або найменування юридичної особи, відомості про їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, а також інші дані, необхідні для виконання доручення; 5) процесуальне становище осіб, щодо яких необхідно вчинити процесуальні дії; 6) чіткий перелік процесуальних дій, що належить вчинити; 7) інші дані, якщо це передбачено відповідним міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цього вимагає іноземний суд, який виконуватиме доручення.

Відповідно до ст. 9 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованого Постановою ВР України № 3941-XII від 04.02.1994, запитувана установа здійснює вручення документів відповідно до правил, які діють в її державі, якщо документи, які вручаються, складені державною мовою запитуваної сторони або якщо додано завірені переклади на мову запитуваної сторони. В інших випадках вручення документів адресатові здійснюється за його добровільною згодою.

Також порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, відповідно до якої Україна приєдналася згідно із Законом України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах» № 2052-III від 19.10.2000р.

Польща є також учасником Конвенції, тому до правовідносин щодо вручення судових документів необхідно застосовувати положення зазначеної Конвенції.

Статтею 5 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року визначено, що Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави.

З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно.

Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Частина прохання, яка відповідає формуляру, доданому до цієї Конвенції, що містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року № 1092/5/54, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.08.2008 року № 573/15264, у разі, якщо документи, що підлягають врученню відповідно до отриманого іноземного доручення про вручення, не викладені державною мовою України або мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України, Мін`юст повертає таке доручення до іноземного компетентного органу, за винятком випадків, коли є підстави вважати, що особа, якій мають бути вручені документи, розуміє мову, якою вони викладені, або інших випадків, передбачених міжнародним договором України.

Пунктом 6.6 вищевказаної Інструкції, у разі, якщо документ підлягає врученню в іноземній державі відповідно до частини першої статті 5 Конвенції про вручення, він має бути складений або перекладений на офіційну мову або одну з офіційних мов запитуваної держави.

Одночасно судом враховується, що у відповідності до ч. 1 ст. 9 ЦПК України, цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

З урахуванням викладеного, оскільки надане до суду доручення підлягає виконанню відповідно до частини першої статті 5 Конвенції про вручення, суддя зазначає, що усі документи, що підлягають врученню, підлягають обов`язковому перекладу на українську мову.

Однак, надане до супровідного листа Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, складене на іноземній мові без офіційного перекладу на українську мову, що позбавляє суд:

-можливості встановити чіткий перелік процесуальних дій, що належить вчинити;

-з`ясувати назву та місцезнаходження іноземного державного органу, від якого надійшло таке доручення;

-процесуальний статус особи, якій необхідно вручити відповідні документи;

-суть справи;

-дані особи, які необхідно вручити документи, у тому числі місце проживання, інформацію про майно останнього;

-додаткові обставини пов`язані з виконання судового доручення у відповідності до розділу ІІІ Інструкції.

Дані обставини є суттєвими для виконання судового доручення іноземного суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 500 ЦПК України, судове доручення не приймається до виконання, у разі якщо воно суперечить законам або міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

З цих підстав, у суду відсутня можливість виконати дане судове доручення, оскільки безпосереднє судове доручення (лист) не перекладений на українську мову, тому судове доручення підлягає поверненню до Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України без виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 500-502 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали судового доручення польського суду про вручення судових документів ОСОБА_1 , які надійшли супровідним листом від 14.01.2026 року за №1455/11.5-03, повернути без виконання до Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.І. Рибалко