Провадження № 2-н/127/5146/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Воробйов В.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Вивчивши матеріали заяви, дослідивши наявні у ній докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у видачі судового наказу з таких міркувань.

Згідно ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Як вбачається із відомостей Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 09.01.2026 року інформація про ОСОБА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в реєстрі територіальної громади міста Вінниці відсутня, а відтак встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичних осіб боржників не вбачається можливим, тому суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

Отже, з матеріалів заяви вбачається спір про право ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в порядку наказного провадження.

Суд вважає за доцільне роз`яснити стягувачу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених ч. 9 ст. 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Стягувач у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Суд вважає за доцільне роз`яснити стягувачу, що відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 165, 166, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: