Провадження №: 2-о/755/16/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про передачу заяви за підсудністю

"16" січня 2026 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали цивільної справи окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , заінтересована особа - Міністерство оборони України, звернулася до Святошинського районного суду міста Києва із заявою окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 06 листопада 2025 року на 10 год. 00 хв.

05 листопада 2025 року заінтересована особа - Міністерство оборони України, подала до суду письмові пояснення по справі.

06 листопада 2025 року протокольною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, судове засідання відкладено на 02 грудня 2025 року на 10 год. 00 хв.

06 листопада 2025 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Рожок О.М., подав до суду заяву про виправлення описки.

12 листопада 2025 року до суду від представника заявника ОСОБА_1 - адвоката

Рожка О.М., надійшла відповідь на пояснення третьої особи.

12 листопада 2025 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Рожок О.М., також подав до суду уточнену заяву про встановлення факту, що має юридичне значення.

02 грудня 2025 року у судове засідання сторони не з`явилися.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 02 грудня 2025 року справу передано на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва за підсудністю.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Перевіривши матеріали заяви та долучених до неї документів, судом встановлено таке.

У поданій заяві ОСОБА_1 просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказана вимога заявлена в обох редакціях заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19 ЦПК України). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26 - 30 ЦПК України).

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Питання про підсудність справ визначається цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини третьої статі 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV цього Кодексу.

Порядок розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено Главою 6 Розділу IV ЦПК України.

Зокрема, пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Частиною першою статті 316 ЦПК України встановлено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Отже, підсудність розгляду даної категорії справ визначається за місцем проживання особи-заявника.

Відповідно до частини шостої-дев`ятої статті 187 ЦПК України, у разі якщо у заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом звернення суду. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Таким чином, питання про вирішення підсудності справи вирішується судом саме на стадії відкриття провадження у справі.

З матеріалів справи встановлено, що 04 жовтня 2025 року (вхід. від 06 жовтня 2025 року) ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Рожка О.М., через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС звернулася до Святошинського районного суду міста Києва із вказаною заявою окремого провадження.

На виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України судом направлено запит до органу реєстрації місця проживання щодо встановлення інформації про зареєстроване місце проживання заявника.

З відповіді з Електронного реєстру територіальної громади міста Києва «ГІОЦ/КМДА» про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 08 жовтня 2025 року, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2025 року, з урахуванням отриманої інформації, вирішено питання про відкриття провадження у справі.

Таким чином, станом на дату звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, місце проживання заявника було зареєстровано на території Святошинського району міста Києва, у зв`язку із чим заяву подано саме до Святошинського районного суду міста Києва.

Водночас, з матеріалів справи встановлено, що 14 листопада 2025 року, на стадії розгляду справи, судом повторно вчинено запит щодо встановлення зареєстрованого місця проживання заявника, шляхом направлення запиту до Єдиного державного демографічного реєстру.

З відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 14 листопада 2025 року № 20011570 встановлено, що з 23 жовтня 2025 року місце проживання заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі отриманої інформації судом постановлено ухвалу від 02 грудня 2025 року про передачу справи за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва.

Суд враховує, що після відкриття провадження у справі, у випадку подальшої зміни місця проживання заявника, можливість такого направлення справи за підсудністю іншому суду, цивільним процесуальним законом не передбачена. Вказане стосується розгляду справ як в порядку позовного, так і в порядку окремого провадження.

Учасники справи будь-яких заперечень щодо правомірності визначення підсудності даної справи Святошинському районному суду міста Києва під час розгляду справи також не заявляли, про що свідчать протоколи судових засідань, що містяться в матеріалах справи.

Подача заявником заяви про виправлення описки, в частині уточнення звернення заявника до суду у власних інтересах, а не в інтересах дитини, як помилково зазначено в тексті самої заяви, не може слугувати підставою для передачі справи за підсудністю до іншого суду, оскільки вимоги заяви залишилися незмінними.

Так само факт подачі заявником уточненої заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, також не створюють підстав для повторного вирішення судом питання про територіальну підсудність даної заяви, оскільки це не є новим зверненням до суду, а лише уточненням раніше поданої заяви, при тому, що обґрунтування заяви та її прохальна частина залишилася незмінними.

Таким чином, станом на дату звернення до суду місце проживання заявника ОСОБА_1 у встановленому законом порядку було зареєстровано за адресою, що територіально не відноситься до юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва.

Відповідно до частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно із статтею 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Оскільки судом встановлено, що підсудність даної категорії справ визначається за місцем проживання особи, станом на дату відкриття провадження у справі зареєстрованим місцем проживання заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є: АДРЕСА_1 ., тому дана заява територіально не підсудна Дніпровському районному суду міста Києва та підлягає передачі на розгляд до Святошинського районного суду міста Києва за підсудністю.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд не тільки вправі, а й зобов`язаний ухилитися від розв`язання справ, йому не підсудних.

Вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виконаними, коли справа заявника була розглянута національним судом, який створено на підставі закону. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

За наведених обставин, наявні правові підстави для передачі справи за підсудністю до Святошинського районного суду міста Києва.

Керуючись статтями 31, 32, 258-261, 316, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення, передати на розгляд до Святошинского районного суду міста Києва (вул. Якуба Коласа, 27-А, м. Київ, 0314,) за підсудністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова