справа № 278/2265/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2026 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» про припинення обтяження на нерухоме майно,
І. СУТЬ СПРАВИ
Водночас, у подальшому право вимоги за вищевказаними кредитними договорами перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» і на виконання їх умов ОСОБА_1 новому кредиторові сплачені грошові кошти.
Водночас, попри належне виконання позивачкою умов кредитного договору у реєстрі речових прав на нерухоме майно досі наявне обтяження щодо належного позивачкам нерухомого майна у вигляді іпотеки, що, на переконання заявниць, порушує їх право власності, а тому вони вимушені звернутися до суду із цим позовом.
ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Ухвалою суду від 12 травня 2025 року в цій справі відкрито загальне позовне провадження.
24 червня 2025 року відповідною ухвалою суду підготовчий розгляд справи завершений і справа призначена до судового розгляду по суті.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Разом із тим, від представника позивачок на адресу суду надійшла заява про здійснення судового розгляду справи за їх відсутності. Причини неявки інших учасників справи суду невідомі.
За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ураховуючи зазначені фактичні обставини суд уважає за необхідне здійснювати розгляд цієї справи у заочному порядку згідно із приписами ст. 280 ЦПК України.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
09 червня 2006 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набули у власність у рівних частках кожний земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована на території Вересівської сіслької ради Житомирського району Житомирської області. Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Слюсар Л.А. та зареєстрований в реєстрі за № 774 (а.с. 14).
04 березня 2008 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк» укладений кредитний договір № 2/13/040308 за умовами якого позичальниця отримала 30 000 грн строком до 02 березня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами на рівні 16% річних (а.с. 97).
05 квітня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» та ОСОБА_4 укладений договір № 2/13/040308_04.2019 із якого вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за раніше вказаним кредитним договором та останнє разом із позичальницею дійшли згоди про припинення первісних зобов`язань боржника, які виникли на підставі кредитного договору № 2/13/040308 від 04 березня 2008 року (зі всіма змінами та доповненнями до нього) шляхом пердачі боржником суми відступного 13 379 грн у строк до 10 червня 2019 року (а.с. 9-12).
У період із 08 квітня 2019 року по 04 червня 2019 року ОСОБА_4 на виконання вимог договору № 2/13/040308_04.2019 від 05 квітня 2019 року сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» грошові кошти на загальну суму 13 379 грн (а.с. 13).
IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1-2 ст. 318 ЦК України).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1-2 ст. 321 ЦК України).
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст. 328 ЦК України).
Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (ч. 1 ст.386 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Приписи ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою та другою ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Правові засади врегулювання питання іпотеки відображені в Законі України «Про іпотеку» (далі Закон).
Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону (ч.ч. 1-2 ст. 3 Закону).
Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки (ч.ч. 4-6 ст. 3 Закону).
Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна, зокрема, за таких умов - нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація (абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону).
За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання (ч.ч. 1-2 ст. 5 Закону).
Іпотека припиняється припинення основного зобов`язання (абз. 1 ч. 1 ст. 17 Закону).
V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ
Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову із огляду на наступне.
Судом установлено, що на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 та ОСОБА_3 передали в іпотеку належну їм земельну ділянку. Разом із тим, зобов`язання, на забезпечення якого укладався вказаний договір іпотеки, виконані позичальницею у повному обсязі, а тому в силу положень абз. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека зазначеного майна є припиненою.
За таких обставин, суд зауважує, що наявність у державних реєстрах обтяження на підставі припиненого договору іпотеки майна є невиправданим втручанням у право власності позивачок і унеможливлює останніх повноцінно реалізувати це право, а тому вищевказане обтяження має бути скасованим, а позов задоволеним у повному обсязі.
І. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
У порядку ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивачок підлягають до стягнення понесені останніми та документально підтверджені судові витрати за розгляд цієї справи, що складаються із витрат по сплаті судового збору.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 20 січня 2026 року.

Суддя Віктор Мокрецький