Провадження № 2/712/361/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ШЕВЧЕНКО О.П.

з участю адвоката ФРОЛОВА О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 27.03.2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода в м. Черкаси на перехресті вул. Надпільна-Пушкіна за участю транспортного засобу AUDI Q3, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу TOYOTA PRADO, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого належний їй автомобіль зазнав механічних ушкоджень.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.04.2025 року (справа № 712/3961/25) ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та визнано винною у вчиненій дорожньо-транспортній пригоді.

Відповідальність водія транспортного засобу TOYOTA PRADO, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ-4578864 в AT "СГ "ТАС".

28.03.2025 року позивач звернулась до страхової компанії з документами для отримання страхового відшкодування, в тому числі й надала повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування.

Згодом страховиком було визнано подію страховим випадком та сплачено страхове відшкодування, в розмірі 151 305, 59 грн. Страхове відшкодування, що було сплачене розраховувалось страховиком на підставі Звіту № 84918 від 16.04.2025 року, згідно якого: Свр (вартість ремонту автомобіля без урахування зносу) = 256 586, 41 грн.; Сврз (вартість ремонту автомобіля з урахування зносу) = 151 305, 59 грн.

З метою перевірки розрахунку страхового відшкодування та отримання доказу на підставі б якого було за можливе звернутись до суду, задля відновлення свого порушеного права, вона звернулась до судового експерта Березовського А.А., в результаті чого ним було складено висновок експерта № 90 від 16.06.2025 року, згідно якого: показник Свр (вартість ремонту автомобіля без урахування зносу) = 253 347, 23 грн.; показник Сврз (вартість ремонту автомобіля з урахування зносу) = 110 478, 27 грн.

Враховуючи, що в межах відповідальності страхової компанії перебуває показник вартості ремонту автомобіля з урахування коефіцієнту фізичного зносу, то вважає, що страховик в повному обсязі виконав покладені на нього за Законом обов`язки. Ним сплачено страхове відшкодування у розмірі 151 305, 59 грн., в той час, як судовим експертом визначено вартість такого показника на рівні 110 478,27 грн. Отже наразі, вона не має претензій майнового характеру до AT "СГ "ТАС".

Разом з цим, відповідно до ст. 1194 ЦК України, у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої шкоди винна особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Керуючись вище вказаним, вважає за необхідне стягнути з винуватця ДТП ОСОБА_4 різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 102 041, 64 грн., з розрахунку 253 347, 23 грн (Свр) - 151 305, 59 грн. (страхове відшкодування).

Окрім того, внаслідок протиправних винних дій ОСОБА_4 їй, як власниці пошкодженого транспортного засобу, було нанесено моральну шкоду, яка полягає у глибоких психологічно-душевних стражданнях з приводу неможливості експлуатації пошкодженого транспортного засобу, оскільки даний автомобіль використовувався як у повсякденному житті так і під час виконання своїх робочих та життєвих потреб. Пошкодження автомобіля безпосередньо вплинуло на звичайний ритм життя, що в свою чергу призводить до постійних душевних переживань та душевних тривог. Розмір моральної шкоди оцінює в 10 000 грн., які також просить стягнути з відповідача на її користь.

Крім цього вказує, що для відновлення свого порушеного права, нею було понесено витрати на проведення автотоварознавчого дослідження, в розмірі 5 000 грн. Оскільки дані витрати були понесені через винні дії відповідача, то вважає за необхідне відшкодувати їх за її рахунок.

12 серпня 2025 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.

17 листопада 2025 року відповідачем подано заперечення на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що 27.03.2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода в м. Черкаси на перехресті вул. Надпільна-Пушкіна за участю транспортного засобу AUDI Q3, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу TOYOTA PRADO, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого належний позивачу автомобіль зазнав механічних ушкоджень.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.04.2025 року (справа № 712/3961/25) ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та визнано винною у вчиненій дорожньо-транспортній пригоді.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідальність водія транспортного засобу TOYOTA PRADO, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ-4578864 в AT "СГ "ТАС".

28.03.2025 року позивач звернулася до страхової компанії з документами для отримання страхового відшкодування, в тому числі й надала повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування.

Страховиком було визнано подію страховим випадком та сплачено страхове відшкодування, в розмірі 151 305, 59 грн. Страхове відшкодування, що було сплачене розраховувалось страховиком на підставі Звіту № 84918 від 16.04.2025 року, згідно якого: Свр (вартість ремонту автомобіля без урахування зносу) = 256 586, 41 грн.; Сврз (вартість ремонту автомобіля з урахування зносу) = 151 305, 59 грн.

З метою перевірки розрахунку страхового відшкодування та отримання доказу на підставі б якого було за можливе звернутись до суду, задля відновлення свого порушеного права, позивач звернулася до судового експерта Березовського А.А., в результаті чого ним було складено висновок експерта № 90 від 16.06.2025 року, згідно якого: показник Свр (вартість ремонту автомобіля без урахування зносу) = 253 347, 23 грн.; показник Сврз (вартість ремонту автомобіля з урахування зносу) = 110 478, 27 грн.

Враховуючи, що в межах відповідальності страхової компанії перебуває показник вартості ремонту автомобіля з урахування коефіцієнту фізичного зносу, то вважає, що страховик в повному обсязі виконав покладені на нього за Законом обов`язки. Ним сплачено страхове відшкодування у розмірі 151 305, 59 грн., в той час, як судовим експертом визначено вартість такого показника на рівні 110 478,27 грн. Отже наразі, позивач не має претензій майнового характеру до AT "СГ "ТАС".

Разом з цим, позивач звертаючись з позовом до суду, зазначила, що відповідно до ст. 1194 ЦК України, у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої шкоди винна особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Керуючись нормами вказаної статті, вважає за необхідне стягнути з винуватця ДТП ОСОБА_4 різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 102 041, 64 грн., з розрахунку 253 347, 23 грн (Свр) - 151 305, 59 грн. (страхове відшкодування).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом пунктів 1, 3 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

При цьому, 02 квітня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 369/15321/20, провадження № 61-5479св24 (ЄДРСРУ № 126485878) досліджував питання щодо особливостей та судової практики Верховного суду при визначенні вартості матеріального збитку транспортного засобу при ДТП.

Так, у відповідності до ст.22 ЦК України, відшкодуванню підлягають саме збитки, а не вартість ремонту без урахування зносу, що також узгоджується із положеннями ст. 1192 ЦК України.

У відповідності до приписів статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (тобто реальні збитки).

Приписи статті 1192 ЦК України передбачають, що розмір збитків до відновлення пошкодженої речі, тобто, приведення її у той стан, який існував до пошкодження (у даному випадку до ДТП). Тобто, таке відновлення не є поліпшенням стану пошкодженої речі у порівнянні із тим, який існував до ДТП. Між тим, якщо автомобіль мав певний знос, у тому числі й його пошкоджені деталі, що підлягають заміні, то заміна їх саме на нові буде поліпшенням стану вказаного автомобіля, тобто, по суті, необґрунтованим збагаченням його власника за рахунок відповідача.

Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджених Наказом Мінюсту України та Фонду держмайна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, з подальшими змінами та доповненнями) визначає, що вартість матеріального збитку визначається як суму вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (п.8.3 Методики, у якому також наводиться відповідна формула).

Як вже зазначалося, відповідно до статей 22, 1192 ЦК України, власник пошкодженого майна має право на відшкодування саме матеріального збитку, вартість якого визначається саме із урахуванням зносу складників транспортного засобу. Оскільки заміна таких складників зношеного транспортного засобу на нові буде не поновленням стану до того, який існував до порушення прав власника транспортного засобу, а поліпшення у порівнянні зі станом до, у даному випадку. ДТП. Тому правових підстав для стягнення на користь позивача будь-яких сум, поза межами визначеної вартості матеріального збитку, немає.

Отже, у методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ, а власник пошкодженого майна має право на відшкодування саме матеріального збитку. Вартість такого збитку визначається саме із урахуванням зносу складників транспортного засобу, оскільки заміна таких складників зношеного транспортного засобу на нові буде не поновленням стану до того, який існував до порушення прав власника транспортного засобу, а поліпшення у порівнянні зі станом до, у даному випадку, ДТП.

Так, у висновку експерта № 90 від 16.06.2025 року чітко вказано, що вартість матеріального збитку завданого власнику легкового автомобіля AUDI Q3, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження останнього при ДТП 27.03.2025 року складає 110 478 грн. 27 коп.

Позивач отримала страхове відшкодування в розмірі 151 255 грн. 59 коп., що більше суми вартості матеріального збитку, а тому відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача будь-яких сум, поза межами визначеної вартості матеріального збитку.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом достовірно встановлено, що винні дії відповідача знаходяться в прямому причинному зв`язку із заподіяною позивачу матеріальною та моральною шкодою.

Однак, в даному випадку суд враховує, що позивач отримала страхове відшкодування в розмірі 151 255 грн. 59 коп., що на майже на 40 000 грн. більше суми вартості матеріального збитку, а тому відсутні правові підстави для задоволення компенсації моральної шкоди, як і відповідно відсутні підстави для відшкодування інших витрат за позовом.

Суд зауважує, що згідно частини 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12,13,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_5 у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 16 січня 2026 року.