ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 січня 2026 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/131/25

Головуючий у першій інстанції Рахманкулова І. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/186/26

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в

Чернігівській області

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П. від 28 квітня 2025 року, місце ухвалення рішення м. Чернігів, дата складання повного тексту рішення - 28 квітня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити дії, в якому просила: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити нарахування та виплату їй сум недоотриманої пенсії, яка підлягала виплаті її батьку - ОСОБА_3 , відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 року у справі №620/2820/23, але залишилася недоотриманою, у зв`язку із його смертю. Позивач також ставила питання про відшкодування на її користь понесених у справі судових витрат. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що її батько, ОСОБА_3 , був пенсіонером МВС України, перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримував пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 року у справі №620/2820/23 позов ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, було задоволено повністю. Суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо непроведення з 01.12.2019 року перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_3 , відповідно до статей: 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області від 26.08.2022 року №33/45-386. Цим же рішенням суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести з 01.12.2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії, відповідно до статей: 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області від 26.08.2022 року №33/45-386, із розрахунку 77% сум грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум. За доводами позивача, вказане рішення суду відповідачем не оскаржувалось та 13.06.2023 року набрало законної сили. Позивач зазначала, що дане рішення суду і на даний час відповідачем не виконано. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, і позивач є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після його смерті. У позові ОСОБА_1 вказувала, що 16.06.2024 року вона, як член сім`ї померлого пенсіонера, а саме, як його дочка, яка на день його смерті проживала разом із ним, а також як єдина спадкоємиця, яка прийняла спадщину, звернулася до відповідача із заявою про виплату їй суми пенсії, недоотриманої її батьком. Однак, відповідач листом №2500-0202-8/44732 від 24.06.2024 року відмовив у здійснені виплати та послався на відсутність заборгованості по пенсії. Позивач стверджує, що вказані дії відповідача є протиправними та такими, що порушують її право на отримання, у тому числі, в порядку спадкування, недоотриманої пенсії, право на отримання якої ще за життя мав її батько. За доводами позивача, позиція відповідача про те, що кошти, які не були нараховані померлому, не являються недоотриманою пенсією, є помилковою та ґрунтується на хибному трактуванні відповідачем норм права, оскільки сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку із його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України. На підставі наведеного вище, позивач просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити нарахування та виплату їй сум недоотриманої пенсії, яка підлягала виплаті її батьку - ОСОБА_3 , відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 року у справі №620/2820/23, але залишилася недоотриманою у зв`язку із його смертю. Позивач також ставила питання про стягнення на свою користь із відповідача понесених нею та документально підтверджених судових витрат у даній справі в сумі 6 056 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.04.2025 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії в порядку спадкування, задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити нарахування та виплату сум недоотриманої пенсії на користь спадкоємця ОСОБА_1 , які підлягали виплаті спадкодавцю ОСОБА_3 , відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 року у справі №620/2820/23. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 968 грн. 96 коп., у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 6 056 грн. витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області просить скасувати рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 28.04.2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області вказують, що рішення суду першої інстанції від 28.04.2025 року ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому, судом першої інстанції не надано повної оцінки діючому законодавству та обставинам, які мають істотне значення для вирішення справи, що є підставами для його скасування. В доводах апеляційної скарги Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області посилається на те, що відповідно до статті 61 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів ix сімей i залишилися недоодержаними у зв`язку із його смертю, не включаються до складу спадщини i виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки i дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум i в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. За положеннями ч.3 цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Апелянт вказує, що Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Згідно із пунктом 4 вказаного Порядку, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера. Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Слід зазначити, що шестимісячний строк, встановлений статтею 61 Закону, є присічним, разом з тим, в даному випадку необхідно враховувати існування об`єктивних чинників, які вплинули на можливість вчасного звернення позивача до Управління з відповідною заявою, а також те, що у відповідності до вимог пунктів 3, 6, 8 частини другої статті 2 КАС України, рішення суб`єкта владних повноважень має бути прийнято обґрунтовано, тобто, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; розсудливо; пропорційно, зокрема, із дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи i цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Як вбачається із довідки про смерть від 03.04.2023 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в Естонській республіці, повіт Іда-Вірумаа, місто Когтла-Ярве. Справжність підпису перекладу даної довідки засвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Морозовою О.В. 14.04.2023 року, отже, як вважає апелянт, у даному випадку, початок перебігу строку для звернення позивача із заявою, є дата отримання належним чином засвідченого перекладу довідки про смерть, а датою закінчення цього строку є 14.10.2023 року. Із заявою про виплату пенсії померлого батька позивач звернулась 16.06.2024 року, тобто, більш ніж через 6 місяців після смерті пенсіонера та отримання довідки про смерть від 03.04.2023 року. Доказів поважності пропуску строку звернення до Головного управління позивач суду не надала. Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що позивач звернулась із заявою про виплату пенсії із порушенням шестимісячного строку, Головне управління, відмовляючи позивачу у виплаті недоодержаної пенсії, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Доводи апеляційної скарги вказують, що право ОСОБА_3 на перерахунок пенсії з 01.12.2019 року виникає після набрання чинності рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 року. Тобто, в даному випадку, відповідне право на перерахунок пенсії ОСОБА_3 не набув, оскільки судове рішення прийнято було вже після його смерті, у зв`язку з чим Головним управлінням перерахунок пенсії ОСОБА_4 не був проведений, а тому i заборгованість по виплаті пенсії померлому пенсіонеру не нараховувалась. За доводами апеляційної скарги, розмір витрат, понесених позивачем (за виключенням судового збору) не є співмірним зі складністю справи, оскільки справа належить до малозначних.

В судове засідання апеляційного суду сторони даного спору, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились.

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 року у справі №620/2820/23 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо непроведення з 01.12.2019 року перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_3 на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області від 26.08.2022 року №33/45-386; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести з 01.12.2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області від 26.08.2022 року №33/45-386, із розрахунку 77% сум грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.6-9). Вказане рішення суду відповідачем не оскаржувалося, набрало законної сили, проте, виконано не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією довідки про смерть, що була зареєстрована в установі запису актів цивільного стану Естонської республіки №1-11-2023/4211/1 від 03.04.2023 року (а.с.10,зворот - 11).

Згідно довідки №226/02-14 від 17.06.2024 року, виданої приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О., після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , заведена спадкова справа №62/2023. Єдиним спадкоємцем за законом, є його дочка - ОСОБА_1 (а.с.12, 12, зворот).

Згідно матеріалів справи, представник позивача 17.06.2024 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із адвокатським запитом, в якому просив повідомити суму коштів, яка мала бути виплачена ОСОБА_3 , у зв`язку із перерахунком його пенсії, відповідно до рішення суду від 12.05.2023 року у справі №620/2820/23, та яка залишилася ним недоотриманою у зв`язку зі смертю (а.с.14).

Листом від 24.06.2024 року №2500-0202-8/44732 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило представника позивача, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 року у справі №620/2820/23 за позовом ОСОБА_3 прийнято після смерті пенсіонера, а кошти, які не були нараховані померлому, не є належною пенсійною виплатою (недоотриманою пенсією). За таких умов, зазначені кошти не можуть вважатися недоотриманою пенсією та не підлягають виплаті членам сім`ї померлого в порядку, встановленому статтею 61 Закону №2262-ХІІ (а.с.15-15, зворот).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 28.04.2025 року, задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 року у справі №620/2820/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести з 01.12.2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області від 26.08.2022 року №33/45-386, із розрахунку 77% сум грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум.

У порушення наведеного вище, відповідач перерахунок не провів та не здійснив виплату недоотриманої пенсії спадкоємцю. Посилання відповідача на те, що оскільки судове рішення було постановлено після смерті ОСОБА_3 , і тому не може бути виконано, суд першої інстанції визнав безпідставним, із посиланням на статтю 129-1 Конституції України, якою встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Оскільки відповідач не здійснив перерахунок пенсійних виплат ОСОБА_3 та не провів нарахувань недоотриманих ним сум пенсії за рішенням, яке набрало законної сили, суд першої інстанції вважав необхідним задовольнити вимоги заявленого позову у спосіб, який визначено позивачем у поданій нею позовній заяві.

Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відносно того, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 28.04.2025 року є незаконним, і судом першої інстанції його ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права, без надання повної оцінки діючому законодавству та обставинам, які мають істотне значення для вирішення справи, що є підставами для його скасування, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 28.04.2025 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області посилається на те, що відповідно до статті 61 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів ix сімей i залишилися недоодержаними у зв`язку із його смертю, не включаються до складу спадщини i виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки i дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум i в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. За положеннями ч.3 цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Апелянт вказує, що Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Згідно із пунктом 4 вказаного Порядку, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера. Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Слід зазначити, що шестимісячний строк, встановлений статтею 61 Закону, є присічним, разом з тим, в даному випадку необхідно враховувати існування об`єктивних чинників, які вплинули на можливість вчасного звернення позивача до Управління з відповідною заявою, а також те, що у відповідності до вимог пунктів 3, 6, 8 частини другої статті 2 КАС України, рішення суб`єкта владних повноважень має бути прийнято обґрунтовано, тобто, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; розсудливо; пропорційно, зокрема, із дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи i цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Як вбачається із довідки про смерть від 03.04.2023 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в Естонській республіці, повіт Іда-Вірумаа, місто Когтла-Ярве. Справжність підпису перекладу даної довідки засвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Морозовою О.В. 14.04.2023 року, отже, як вважає апелянт, у даному випадку, початок перебігу строку для звернення позивача із заявою, є дата отримання належним чином засвідченого перекладу довідки про смерть, а датою закінчення цього строку є 14.10.2023 року. Із заявою про виплату пенсії померлого батька позивач звернулась 16.06.2024 року, тобто, більш ніж через 6 місяців після смерті пенсіонера та отримання довідки про смерть від 03.04.2023 року. Доказів поважності пропуску строку звернення до Головного управління позивач суду не надала. Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що позивач звернулась із заявою про виплату пенсії із порушенням шестимісячного строку, Головне управління, відмовляючи позивачу у виплаті недоодержаної пенсії, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Доводи апеляційної скарги вказують, що право ОСОБА_3 на перерахунок пенсії з 01.12.2019 року виникає після набрання чинності рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 року. Тобто, в даному випадку, відповідне право на перерахунок пенсії ОСОБА_3 не набув, оскільки судове рішення прийнято було вже після його смерті, у зв`язку з чим Головним управлінням перерахунок пенсії ОСОБА_4 не був проведений, а тому i заборгованість по виплаті пенсії померлому пенсіонеру не нараховувалась.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 28.04.2025 року, виходячи із наступного.

За приписами статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Встановивши, що спадкодавець ОСОБА_3 мав право на перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019 року, на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області від 26.08.2022 року №33/45-386, із розрахунку 77% сум грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум, а спадкоємець ОСОБА_1 мала право на отримання недоотриманої пенсії її батька, яка безпідставно не була нарахована відповідачем, всупереч рішенню суду, яке набрало законної сили, тобто, склад спадкового майна у вигляді невиплачених сум пенсії на момент звернення до суду не був підтверджений, що перешкоджало ОСОБА_1 отримати свідоцтво про право на спадщину на суму невиплаченої пенсії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення вимог заявленого позову. При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив у рішенні від 28.04.2025 року, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити нарахування та виплату сум недоотриманої пенсії на користь спадкоємця ОСОБА_1 , які підлягали виплаті спадкодавцю ОСОБА_3 , відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 року у справі №620/2820/23 року. При цьому, суд першої інстанції, із посиланням на статтю 129-1 Конституції України, якою встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання, обґрунтовано зазначив про безпідставність посилання відповідача на те, що оскільки судове рішення було постановлено після смерті ОСОБА_3 , то воно не може бути виконано.

В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що розмір витрат, понесених позивачем (за виключенням судового збору) не є співмірним зі складністю справи, оскільки справа належить до малозначних.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не є обґрунтованими, оскільки, як вбачається із матеріалів даної цивільної справи, відповідних заперечень щодо розрахунку судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, відповідач в суді першої інстанції не заявляв, клопотання про неспівмірність судових витрат позивача на професійну правничу допомогу стороною відповідача в суді першої інстанції також не заявлялося. При цьому, позивачем документально підтверджено понесення нею судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції (а.с.17-18,зворот). Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що вказані судові витрати були необхідними, і їх розмір є розумним та співмірним щодо складності справи, при цьому, вимоги заявленого ОСОБА_1 позову задоволено судом у повному обсязі. Приймаючи до уваги наведене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 6 056 грн., які є документально підтвердженими стороною позивача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 28.04.2025 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони даного спору посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду даної справи.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 28.04.2025 року, залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 квітня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 19.01.2026 року.

Головуючий: Судді: