Справа № 641/9298/25
Провадження № 2-з/641/3/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Харків

Суддя Слобідського районного суду міста Харкова Кожихова Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

01.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом до ПАТ «ВФ Україна», в якому просив суд визнати незаконним та зобов`язати Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» анулювати нарахування у розмірі 6,00 гривень за послугу міжнародного SMS-повідомлення від 22 жовтня 2025 року, яку ОСОБА_1 не замовляв; визнати протиправними дії Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» щодо припинення надання ОСОБА_1 електронних комунікаційних послуг за абонентським номером НОМЕР_1 , які були вчинені внаслідок незаконного нарахування заборгованості; зобов`язати Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» здійснити коригування балансу особового рахунку № НОМЕР_2 , зарахувавши неправомірно списані грошові кошти в розмірі 199,74 гривень в рахунок оплати обов`язкового платежу за тарифним пакетом та анулювавши штучно створену заборгованість; зобов`язати Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» відновити надання електронних комунікаційних послуг за абонентським номером НОМЕР_1 згідно з умовами Договору № 32 від 30 грудня 2020 року; зобов`язати Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» здійснити перерахунок абонентської плати, нарахованої за абонентським номером НОМЕР_1 , шляхом її пропорційного зменшення за весь період неправомірного припинення надання послуг, починаючи з 1 листопада 2025 року і до дня фактичного відновлення надання послуг (або до дня набрання рішенням суду у цій справі законної сили); стягнути з Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 04.12.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

10.12.2025 через засоби поштового відправлення, до канцелярії суду від позивача надійшла заява про забезпечення зазначеного позову шляхом заборони Приватному акціонерному товариству «ВФ Україна» вчиняти дії, спрямовані на розірвання (припинення дії) Договору про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку № НОМЕР_2 від 30.12.2020 та деактивацію (анулювання, відключення від мережі) абонентського номеру НОМЕР_1 до набрання законної силі рішенням суду у цій справі.

Ухвалою суду від 11.12.2025 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

14.01.2026 через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до канцелярії суду від позивача надійшла повторно заява про забезпечення зазначеного позову шляхом заборони Приватному акціонерному товариству «ВФ Україна» вчиняти дії, спрямовані на розірвання (припинення дії) Договору про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку за абонентським номером НОМЕР_1 , а також дії щодо деактивацію (анулювання, відключення від мережі) або передачі (продажу) третім особам цього абонентського номеру до набрання законної силі рішенням суду у цій справі.

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" суд, розглядаючи заяву про забезпечення позов, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених позовних вимог відповідача. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову (правова позиція Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №922/4587/13. У даній справі наявність таких фактичних обставин та реальної загрози невиконання судового рішення підтверджується імперативною нормою пункту 4.1 Договору про надання послуг № 32 від 30.12.2020, згідно з якою за абонентом зберігається номер протягом трьох календарних місяців з моменту призупинення надання послуг. Оскільки фактичне блокування послуг відбулося 01 листопада 2025 року, визначений Договором граничний термін збереження номера спливає 01 лютого 2026 року. Ця дата настає автоматично в силу умов Договору, незалежно від будь-яких інших факторів. Водночас, судове засідання у справі призначено на 03 лютого 2026 року, що календарно є пізнішою датою, ніж дата знищення номера. Більше того, навіть за умови ухвалення судом рішення про задоволення позову в день засідання, відповідно до ст. 273 ЦПК України, таке рішення набере законної сили лише після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги. Це означає, що найраніша юридично можлива дата набрання рішенням законної сили та отримання виконавчого листа припадає на березень 2026 року. Таким чином, існує об`єктивний і непереборний часовий розрив: юридичний захист права стане можливим лише через місяць після того, як об`єкт цього права (номер телефону) буде фізично та юридично знищений відповідачем згідно з умовами Договору. За таких обставин, невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що на момент набрання рішенням законної сили його виконання стане об`єктивно неможливим через відсутність предмета спору, що повністю нівелює мету правосуддя. Заявник просить застосувати захід, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України - заборону відповідачеві вчиняти певні дії. Цей захід є співмірним із заявленими вимогами, оскільки стосується виключно предмета спору (номера телефону). Заявник повідомляє, що у даній справі відсутні підстави для вжиття заходів зустрічного забезпечення.

14.01.2026 через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до канцелярії суду від представника відповідача ПАТ «ВФ Україна» - адвоката Лисих Р.В. надійшли заперечення на заяву позивача про забезпечення позову від 14.01.2026, в яких зазначено, що ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 11.12.2025 у задоволенні попередньої подібної заяви про забезпечення позову було відмовлено. Підставою відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову було зазначено судом наступне: «Суд звертає увагу на те, що в період з 18 по 20 листопада 2025 року заявник отримав SMS-повідомлення від відповідача, в якому міститься попередження про те, що у разі несплати заборгованості "повне припинення дії Договору відбудеться через 3 календарних місяці від періоду блокування". Наразі відсутні підстави стверджувати, що спір не буде вирішено до 17.02.2026, отже звернення із вказаною заявою є передачасним. Наразі, справа призначена до розгляду на 03.02.2026, виходячи з того, що судом ще в ухвалі від 11.12.2025 було вірно встановлено той факт, що повне припинення дії Договору відбудеться не раніше 17.02.2026 - твердження позивача «…визначений Договором граничний термін збереження номера спливає 01 лютого 2026 року….» не відповідає дійсності. Тобто наразі досі відсутні підстави вважати, що спір не буде вирішено до 17.02.2026. По-друге: відповідно до заяви ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» зробленою ще у 2023 році та опублікованої на офіційному публічному загальнодоступному веб-сайті ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» у мережі Інтернет за прямим посиланням https://www.vodafone.ua/news/rezervuvannya-nomeriv - «....Зважаючи на різні обставини та ситуації, в яких можуть знаходитись наші клієнти: на фронті, на тимчасово окупованій території, в інших регіонах України або за кордоном, та з метою захисту їх інтересів, з урахуванням вимог безпеки та захисту конфіденційності електронних комунікацій, компанія прийняла рішення про невикористання протягом 2 років всіх деактивованих номерів без додаткових звернень з боку користувачів таких номерів….» - вимога позивача «заборони ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» вчиняти дії щодо .. передачі (продажу) третім особам цього абонентського номера до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі № 641/9298/25.» - не є обґрунтованою, передчасною та такою що не підлягає задоволенню. Представник відповідача вважає, що повторна заява позивача про забезпечення позову не містить обґрунтувань необхідності вжиття заходів забезпечення позову та посилань на докази, що підтверджують неможливість чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову. Окрім того, в заяві про забезпечення позову заявником не зазначено доказів про те, які дії вживаються зі сторони відповідача та спрямовуються ним на утруднення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду, а тому, вважає, що наразі відсутні достатні дані, які об`єктивно вказують на необхідність застосування заходів, пов`язаних із забезпеченням позову, оскільки заявником не наведено достатніх та переконливих доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заява про забезпечення позову розглянута без повідомлення сторін, без фіксації судового засідання технічним засобом, що узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши доводи заяви та заперечень на заяву, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Згідно вимог ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Як вбачається із заяви, позивач просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони Приватному акціонерному товариству «ВФ Україна» () вчиняти дії, спрямовані на розірвання (припинення дії) Договору про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку за абонентським номером НОМЕР_1 , а також дії щодо деактивації (анулювання, відключення від мережі) або передачі (продажу) третім особам цього абонентського номера до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі.

Однак, в порушення п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява не містить обґрунтувань необхідності вжиття заходів забезпечення позову та посилань на докази, що підтверджують неможливість чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову. Окрім того, в заяві про забезпечення позову заявником не зазначено доказів про те, які дії вживаються зі сторони відповідача та спрямовуються ним на утруднення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду, а тому на даному етапі суд дійшов висновку про те, що відсутні достатні дані, які об`єктивно вказують на необхідність застосування заходів, пов`язаних із забезпеченням позову, оскільки заявником не наведено достатніх та переконливих доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд повторно звертає увагу на те, що в період з 18 по 20 листопада 2025 року заявник отримав SMS-повідомлення від відповідача, в якому міститься попередження про те, що у разі несплати заборгованості "повне припинення дії Договору відбудеться через 3 календарних місяці від періоду блокування". Наразі відсутні підстави стверджувати, що спір не буде вирішено до 17.02.2026.

Більш того, суд ураховує повідомлені представником відповідача обставини про те, що відповідно до заяви ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» опублікованої на офіційному публічному загальнодоступному веб-сайті ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» у мережі Інтернет за прямим посиланням https://www.vodafone.ua/news/rezervuvannya-nomeriv - «....Зважаючи на різні обставини та ситуації, в яких можуть знаходитись наші клієнти: на фронті, на тимчасово окупованій території, в інших регіонах України або за кордоном, та з метою захисту їх інтересів, з урахуванням вимог безпеки та захисту конфіденційності електронних комунікацій, компанія прийняла рішення про невикористання протягом 2 років всіх деактивованих номерів без додаткових звернень з боку користувачів таких номерів….».

Отже, звертаючись до суду із повторною заявою про забезпечення позову, заявником не наведено обставин необхідності вжиття заходів забезпечення позову, а саме заборони Приватному акціонерному товариству «ВФ Україна» () вчиняти дії, спрямовані на розірвання (припинення дії) Договору про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку за абонентським номером НОМЕР_1 , а також дії щодо деактивації (анулювання, відключення від мережі) або передачі (продажу) третім особам цього абонентського номера до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі та не надано на їх підтвердження належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, а тому відсутні підстави для застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у задоволенні заяви не є перешкодою для повторного звернення заявника з тими самими вимогами після усунення умов, що були підставою для відмови у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ганна КОЖИХОВА