Справа № 358/1892/25 Провадження № 2/358/161/26
20 січня 2026 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Буравової К.І.,
за участю секретаря судових засідань Годжаєвої З.Ф.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
1.Стислий виклад позиції позивача
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.04.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і відповідачем за допомогою Веб-сайту позивача (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1383-6816.
Відповідач зобов`язання за договорами не виконав, що стало підставою звернення до суду.
Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1383-6816 від 20.04.2024 у розмірі 70 500, 00 грн., з яких: 14 100, 00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 56 400, 00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також стягнути судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. зі сплати судового збору.
2. Процесуальні дії у справі
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 06.10.2025 головуючою суддею визначено суддю Буравову К.І. (а.с.93).
Встановивши невідповідність заяви вимогам ЦПК України, 06.11.2025 суддя постановила ухвалу про залишення позову без руху з наданням строку для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали (а.с. 98-100).
14.11.2025 через підсистему «Електронний суд» представник позивача Кожушко В.О. подав до суду заяву про усунення недоліків (а.с. 103-112).
Ухвалою судді від 19.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 11 грудня 2025 року о 14 год. 00 хв. (а.с. 113-114).
11.12.2025 розгляд справи відкладено на 16.01.2026 о 13 год. 00 хв. з огляду на необхідність отримання особистих пояснень від учасників справи щодо обставин, які мають значення для правильного вирішення спору (а.с.120).
У судове засідання, призначене на 16.01.2026, представник позивача Корнійчук Д.Д. не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 16.01.2026, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви, заяв про розгляд справи без його участі на адресу суду не подавав, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав.
16.01.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення за наслідками розгляду цивільної справи, та проголошення повного тексту судового рішення було призначено на 20.01.2026 о 16 год. 30 хв. (а.с.124).
Згідно з частиною другою статті 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової конституційного принципу верховенства права, це зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову та вживати заходів для реалізації свого права на захист. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та фактичне самоусунення від участі у справі.
Суд бере до уваги, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах судового розгляду, що стосуються безпосередньо його прав та обов`язків, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі надані внутрішнім законодавством засоби для прискорення процедури слухання. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, у рішенні у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року.
Отже, відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а їх невиконання не може перешкоджати суду у здійсненні правосуддя та забезпеченні розгляду справи у розумний строк.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 175/4075/18 (провадження № 61-5401св22), якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися у судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він має право, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. При цьому відкладення розгляду справи є правом суду, а не його обов`язком, і застосовується лише у разі неможливості вирішення спору у відповідному судовому засіданні без участі сторін за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не з`явився у судове засідання та не повідомив суд про поважні причини неявки, а наявні у справі докази є достатніми для розгляду спору та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд, діючи з метою забезпечення ефективності судового захисту та недопущення затягування розгляду справи, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України.
З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Оскільки відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи у його відсутності не надав, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів.
3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 20.04.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1383-6816. Позичальником договір підписано шляхом введення одноразового ідентифікатора С6628.
За умовами кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання відкрити відповідачці не відновлювальну кредитну лінію для задоволення особистих потреб, на таких умовах: сума кредиту 14 100,00 грн., строк кредитування 300 днів, базовий період - 21 день, знижена відсоткова ставка - 2,50 % в день, стандартна відсоткова ставка - 2,50 % в день.
Згідно з п.5.1 Умов договору про відкриття кредитної лінії № 1383-6816 від 20.04.2024, відповідач зобов`язався повернути кредит в останній календарний день строку кредитування шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця.
Відповідно до п. 4.12 Умов договору дата повернення (виплати) кредиту 13.02.2025.
Згідно з п. 4.9 Умов договору, сплату процентів за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначних графіком платежів (який є Додатком 3 до Договору) дат, які є останніми днями відповідних Базових періодів шляхом здійснення безготівкового переказу суми, що дорівнює обов`язковому платежу, на банківський рахунок Кредитодавця.
До договору про відкриття кредитної лінії № 1383-6816 від 20.04.2024, позивачем долучено правила відкриття кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки. (а.с. 39-53, 54-57,58-59).
Позивач свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та надав йому кредит в сумі 14 100,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .
При цьому, суд звертає увагу на те, що в кредитному договорі у розділі «Реквізити сторін» зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідача № НОМЕР_1 .
Видача коштів за кредитним договором № 1383-6816 від 20.04.2024 здійснювалась за допомогою системи LiqPay, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту, виданою директором ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та повідомленням АТ КБ "ПриватБанк" про перерахування платежів через системи LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 (а.с.60-64, 65).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1383-6816 від 20.04.2024 станом на 02.09.2029 становить 119 850, 00 грн., з яких: 14 100,00 грн. заборгованість за кредитом, 105 750, 00 грн. заборгованість за нарахованими процентами.
При цьому, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 1383-6816 від 20.04.2024 у розмірі 70 500, 00 грн., з яких: 14 100,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 56 400, 00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Станом на день розгляду справи доказів належного виконання відповідачкою зобов`язання за Договором не надано.
4. Застосовані норми права.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
На підставі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
З огляду на положення ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
На підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
5. Мотиви та висновки суду
Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи, що відповідачем не надано суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також належних та допустимих доказів в спростування її доводів, суд дійшов висновку, що стороною відповідача не спростовано обставини щодо факту укладення ним зі сторони позичальника кредитного договору, факту належності йому платіжної картки, номер якої вказано у договорі, та факту отримання ним в межах договору кредитних коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в поряду та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує.
З урахуванням вище встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням.
Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаному договору становить 14 100, 00 грн. і вимога позивача у цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення відсотків, суд зазначає наступне.
Вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.
Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України "Про споживче кредитування".
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,00 % (ст. 8 доповнено ч. 5 згідно із Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023).
Згідно із п. 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,50 %; протягом наступних 120 днів - 1,50 % (Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 1 згідно із Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023).
Відповідно до розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 року набрав чинності 24.12.2023 року.
Відтак, розмір денної процентної ставки не може перевищувати: з 24.12.2023 по 22.04.2024 року - 2,5 %; з 23.04.2024 до 20.08.2024 року 1,5 %; з 21.08.2024 року 1 %.
Враховуючи, що кредитний договір укладено між сторонами 20.04.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», то на спірні правовідносини поширюються вищезазначені обмеження щодо розміру процентної ставки.
Як випливає з умов кредитного договору та Графіку платежів Позикодавець нарахував проценти за користування кредитними коштами за період з 20.04.2024 по 13.02.2025 (за 300 днів) у розмірі 2,50% в день, що становить 105 750,00 гривень.
Платежів на погашення заборгованості відповідач не здійснював, доказів протилежного матеріали справи не містять.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що розмір заборгованості по процентах за користування кредитним договором № 1383-6816 від 20.04.2024, який підлягає стягненню з відповідача, становить 51 394,50 грн., з яких:
-розмір заборгованості за період з 20.04.2024 22.04.2024 за розміром 2,50 % ставки в день (14 100, 00 грн. ? 2,50% ?3 дн.) = 1 057,50 грн;
-розмір заборгованості за період з 23.04.2024 20.08.2024 за розміром 1,50 % ставки в день (14 100, 00 грн. ? 1,50% ?120 дн.) = 25 380,00 грн;
-розмір заборгованості за період з 21.08.2024 13.02.2025 за розміром 1,00 % ставки в день (14 100, 00 грн. ? 1,00% ?177 дн.) = 24 957,00 грн.
Суд дійшов до висновку, що нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами за період з 20.04.2024 по 13.02.2025 у розмірі 2,50 % в день не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема Закон України «Про споживче кредитування».
При цьому, суд враховується, що позивачем (кредитором) було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме - часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 49 350, 00 гривень.
Отже, в межах заявлених позивачем вимог в частині складової боргу за нарахованими процентами з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 2 044,50 грн (51 394,50 грн 49 350,00 грн).
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення кредитної заборгованості.
Отже, судом установлено факт не виконання відповідачем узятих зобов`язань за кредитним договором, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов договору, повернення суми заборгованості та процентів, а тому порушене право підлягає судовому захисту.
Враховуючи встановлений судом факт укладення сторонами кредитного договору, отримання відповідачем грошових коштів та невиконання ним обов`язку щодо їх повернення у визначені договором строки, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме: у частині стягнення заборгованість за кредитним договором № 1383-6816 від 20.04.2024 в сумі 16 114, 50 грн., з яких: 14 100, 00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 2 044,50 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
6. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. за подання позовної заяви.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог на суму 16 114 грн 50 коп., що становить 22,86 % від загального розміру заявлених позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 553 грн 76 коп (2 422,40/100*22,86%), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 280-283,353 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Київського апеляційного суду в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про учасників справи:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя К. І. Буравова