Провадження № 22-ц/801/107/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 рокуСправа № 127/19251/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Сопруна В. В., Стадника І. М.,

з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Якименко Олексій Олексійович та ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2025 року, ухвалу під головуванням судді Ан О. В. в залі суду в м. Вінниця, дата складення повного тексту ухвали невідома,

в цивільній справі № 127/19251/21 за позовом Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особи без самостійних вимог щодо предмета спору Лука-Мелешківська сільська рада, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про усунення перешкод у користуванні майном та повернення земельної ділянки,

встановив:

Короткий зміст вимог

У жовтні 2025 року Вінницька міська рада звернулася в суд із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни боржника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на ОСОБА_1 ..

Заява мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2022 у справі за позовом Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позов задоволено: усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду площею 0,7943 га з кадастровим номером :03:054:0028 шляхом скасування державної реєстрації та припинення права приватної власності ОСОБА_3 , зобов`язано повернути земельну ділянку у комунальну власність Вінницької міської територіальної громади, а також стягнуто судові витрати.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 19.01.2023 зазначене рішення скасовано, однак постановою Верховного Суду від 05.02.2025 апеляційне рішення скасовано, а рішення суду першої інстанції залишено без змін, у зв`язку з чим воно набрало законної сили.

07.04.2025 судом видано виконавчий лист по справі №127/19251/21, на підставі якого державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77763716 від 10.04.2025

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її єдиною спадкоємицею є донька ОСОБА_1 . У зв`язку з цим державним виконавцем 21.04.2025 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_3 першої черги.

За наведених вище обставин, заявник просив замінити боржника ОСОБА_3 на ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №77763716 за виконавчим листом у справі №127/19251/21.

Вказані обставини стали підставою для звернення з даною заявою до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2025року заяву задоволено частково.

Замінено сторону боржника ОСОБА_3 у зобов`язанні (виконавчому провадженні) по виконанню рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2022 року у цивільній справі № 127/19251/21 за позовом Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особи без самостійних вимог щодо предмета спору Лука-Мелешківська сільська рада, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про усунення перешкод у користуванні майном та повернення земельної ділянки на правонаступника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції виходив з того, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та ефективний судовий захист, гарантованих статтями 6 і 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а судове рішення відповідно до статті 11 ЦК України породжує цивільні права та обов`язки. Установивши, що ОСОБА_3 померла, а її донька ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є правонаступником померлої у відповідному зобов`язанні, зокрема щодо виконання судового рішення.

З огляду на вибуття боржника у зв`язку зі смертю та наявність правонаступника, суд, керуючись принципом jura novit curia, дійшов висновку про обґрунтованість заяви. При цьому суд зазначив, що поняття сторони у зобов`язанні є ширшим, ніж сторони у виконавчому провадженні, а тому не обмежується наявністю чи відсутністю конкретного виконавчого провадження.

За таких обставин суд визнав заяву Вінницької міської ради такою, що підлягає частковому задоволенню, та відхилив доводи відповідача ОСОБА_2 і його представника про неможливість заміни сторони у виконавчому провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

14 листопаді 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою заяву Вінницької міської ради залишити без задоволення.

19 листопада 2025 року до Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2025 року у вказаній цивільній справі, в якій просив скасувати ухвалу та відмовити в задоволенні заяви.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 листопада 2025 року, автоматизованою системою документообігу суду визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач Войтко Ю. Б., судді: Матківська М. В., Стадник І. М.

19 листопада 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків.

24 листопада 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2025 року в указаній цивільній справі.

25 листопада 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду, після усунення недоліків апеляційної скарги скаржником відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Якименко Олексій Олексійович на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2025 року в указаній цивільній справі.

04 грудня 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду справу призначено до розгляду на 23 грудня 2025 року о 11 год. 20 хв. в приміщенні Вінницького апеляційного суду, зала судових засідань № 2, про що повідомлено учасників справи.

08 грудня 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду визнано заявлений заступником керівника Вінницької обласної прокуратури відвід суддям Войтку Ю. Б., Матківській М. В. та Стаднику І. М., необґрунтованим. Передано вирішення питання про відвід колегії суддів на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, який визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

09 грудня 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду, постановленою суддею-доповідачем Оніщуком В. В., відмовлено в задоволенні заяви заступника керівника Вінницької обласної прокуратури про відвід суддів Войтка Ю. Б., Матківської М. В. та Стадника І. М. у цивільній справі».

Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 18 грудня 2025 року для розгляду цієї справи замінено суддю Матківську М. В. та визначено склад колегії суддів: (суддя-доповідач) Войтко Ю. Б., судді Сопрун В. В., Стадник І. М.

09 грудня 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду продовжено строк розгляду справи за апеляційними скаргами на п`ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 06 січня 2026 року о 12:00 год. Витребувано з Третього відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №77763716. Витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В. Б. належним чином завірену копію спадкової справи №108/2023, заведеної до майна померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

05 січня 2026 року на виконання вимог ухвали до суду надійшли належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №77763716 та 07 січня 2026 року належним чином завірена копія спадкової справи №108/2023.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що заявником не було надіслано їй копію відповідної заяви, у зв`язку з чим вона її не отримала, а до заяви не додано доказів її направлення іншій стороні, що суперечить вимогам ч. 2, 4 ст. 183 ЦПК України. За таких обставин місцевий суд мав повернути заяву без розгляду, однак безпідставно прийняв її до розгляду.

Скаржник зазначає, що не існує невиконаних чи несплачених боргових зобов`язань ОСОБА_3 перед Вінницькою міською радою, оскільки рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2022 виконано, земельну ділянку повернуто, а відтак відсутні будь-які інші боргові вимоги. При цьому оскаржувана ухвала помилково ґрунтується на висновку про відповідальність спадкоємця за борги спадкодавця без обмежень, що суперечить ст. 1282 ЦК України, відповідно до якої спадкоємці відповідають за борги спадкодавця лише в межах вартості одержаного у спадщину майна. Суд не врахував, що скаржник, хоча й подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері, фактично жодного майна у спадщину не отримала.

ОСОБА_1 вказує, що за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2022 земельна ділянка, яка належала на праві власності ОСОБА_3 повернута в комунальну власність Вінницької міської ради, тобто спірна земельна ділянка не стала спадковим майном.

Місцевий суд не застосував положення ч. 24 ст. 1281 ЦК України. У поданій заяві не наведено обставин невиконання спадкодавцем боргових зобов`язань перед Вінницькою міською радою, їх виду та розміру. Натомість заявник посилався лише на довідку нотаріуса від 22.02.2025, з якої вбачається факт смерті ОСОБА_3 та прийняття скаржником спадщини у встановлений шестимісячний строк до 15.09.2023. Водночас із заявою про заміну сторони виконавчого провадження кредитор звернувся до суду лише у червні 2025 року, тобто після спливу строків, визначених ст. 1281 ЦК України. За таких обставин зазначена заява не може розцінюватися як належне пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника, а в інший спосіб Вінницька міська рада у встановлені законом строки вимог до спадкоємця не заявляла. Сплив цих строків має наслідком припинення права вимоги кредитора та унеможливлює судовий захист відповідного права, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для заміни ОСОБА_3 у зобов`язанні з виконання рішення суду на її правонаступника ОСОБА_1 .

Заявник не вчинив жодних юридично значущих дій, спрямованих на відновлення виконавчого провадження, що має істотне значення, оскільки заміна сторони можлива лише за наявності відкритого виконавчого провадження. За таких обставин місцевий суд безпідставно не врахував правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.11.2020 у справі № 916/617/17.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до того, що суд першої інстанції, розглядаючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, подану в порядку ст. 442 ЦПК України, безпідставно вийшов за межі предмета розгляду, вирішуючи питання матеріально-правового характеру. Посилаючись на ст. 11 ЦК України, суд помилково застосував норми матеріального права (ст.ст. 509, 510, 520, 1216 ЦК України) та на цій підставі здійснив заміну боржника у зобов`язанні, що виникло з рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2022, хоча відсутні акти цивільного законодавства, які б передбачали виникнення цивільних прав і обов`язків з цього рішення у розумінні ч. 5 ст. 11 ЦК України.

Крім того, суд не врахував, що зазначене рішення суду виконано, а посилання заявника на наявність огорожі земельної ділянки не стосуються предмета рішення від 13.10.2022 та не підтверджують його невиконання, оскільки такі обставини у рішенні суду не визначалися, додаткових рішень чи роз`яснень суду з цього приводу не надано.

Доводи особи, яка подала відзив апеляційну скаргу

Вінницька міська рада подала до апеляційного суду відзиви на апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у яких просила залишити апеляційні скарги без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заступник керівника обласної прокуратури подав відзив на апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в яких звернув увагу на те, що доводи, на які посилаються апелянти, є безпідставними, а оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Позиція учасників справи у судовому засіданні

Представник ОСОБА_1 адвокат Ю. О. підтримала доводи своєї апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених у скарзі, не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2

ОСОБА_2 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, не заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Прокурор Вінницької обласної прокуратури та представник Вінницької міської ради заперечували проти задоволення поданих апеляційних скарг, вважаючи безпідставними та необґрунтованими доводи апеляційних скарг, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області законною та обґрунтованою. Підтримали доводи поданих відзивів на апеляційні скарги.

Представники третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору Лука-Мелешківська сільська рада, ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційні скарги підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Основного Закону).

Відповідно до ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно з положеннями статей 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частково задовольняючи заяву Вінницької міської ради суд першої інстанції вийшов за межи заявлених вимог, змінивши сторону боржника, посилаючись на те, що визначена сторона в зобов`язанні більш ширше поняття ніж сторона у виконавчому провадженні, тому не обмежується лише посиланням ВМР на виконавче провадження № 77763716.

Разом з тим заявник, посилаючись на ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 1261 ЦК України обґрунтував свої вимоги саме обставинами вибуття сторони виконавчого провадження й заміни її правонаступником спадкоємцем першої черги, а тому за наявності спеціальних норм права, що регулюють данні правовідносини, безпідставними є посилання суду першої інстанції на загальні положення про зобов`язання.

Так, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у Законі України "Про виконавче провадження", органів та осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Питання щодо процесуального правонаступництва регламентовані статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин 1-3 статті 442 ЦПК України: У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд заміню є таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно із частиною 1 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

За обставинами цієї справи заміна сторони виконавчого провадження правонаступником має відбуватись у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України, з урахуванням підстав, визначених статтею 55 цього Кодексу, а саме, у зв`язку зі смертю боржника.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Відповідно до висловлених раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (дивитись mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, пункти 7375) оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку норми статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з нормами статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 зазначала, що положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (пункт 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження») слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20).

Відповідно, лише до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

У випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження). За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.

Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України.

Такий висновок про застосування статті 442 ЦПК України викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).

З урахуванням наведеного, для вирішення питання щодо заміни сторони у виконавчому провадженні вирішальним є встановлення наявності відкритого виконавчого провадження, в якому ставиться таке питання.

З таких же висновків виходив Верховний Суд у постанові від 10 серпня 2022 року у справі № 127/2-2509/09 (провадження № 61-2001св22).

Вказане також підтверджується висновками викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10.

З аналізу наведених норм процесуального права та правових висновків Великої Палати Верховного Суду вбачається, що заміна сторони виконавчого провадження правонаступником є можливою виключно за умови існування відкритого та незакінченого виконавчого провадження, у межах якого така заміна може бути здійснена. Ключовим і визначальним для вирішення питання про процесуальне правонаступництво на стадії виконання судового рішення є саме факт наявності відкритого виконавчого провадження.

Як убачається з матеріалів справи та витребуваних Вінницьким апеляційним судом матеріалів виконавчого провадження № 77763716, 21 квітня 2025 року старшим державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_3 .

Отже, на момент звернення заявника до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження виконавче провадження № 77763716 було закінчене, що унеможливлює здійснення заміни сторони виконавчого провадження в порядку статті 442 ЦПК України без попереднього відновлення такого провадження.

Тобто на момент звернення із заявою до суду 07.10.2025 заявником не вчинено жодних юридично значущих дій, спрямованих на відновлення виконавчого провадження, зокрема не порушено питання про оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або про наявність передбачених законом підстав для його відновлення. За відсутності таких дій відсутні й правові підстави для застосування механізму процесуального правонаступництва.

З огляду на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 та від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10, заміна сторони виконавчого провадження можлива лише до моменту його закінчення. Якщо ж виконавче провадження закінчене, заміна відповідної сторони є неможливою без його відновлення у встановленому законом порядку. Саме по собі звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження без вирішення питання щодо відновлення такого провадження не породжує правових наслідків і не може бути підставою для процесуального правонаступництва.

Таким чином, за встановлених обставин відсутній необхідний процесуальний критерій для застосування статті 442 ЦПК України, а саме відкрите виконавче провадження. За таких умов місцевий суд дійшов передчасного та помилкового висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, що свідчить про неправильне застосування норм процесуального права та неврахування обов`язкових правових висновків Верховного Суду.

Тому, обґрунтованими є доводи апелянтів про те, що заміна сторони виконавчого провадження можлива лише за наявності відкритого та чинного виконавчого провадження. Заявником не вчинено жодних юридично значущих дій, спрямованих на відновлення чи відкриття виконавчого провадження, що узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.11.2020 у справі № 916/617/17, які суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою.

Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2022 року земельну ділянку, яка належала ОСОБА_3 на праві приватної власності, повернуто у комунальну власність Вінницької міської територіальної громади. Зазначене підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 квітня 2025 року, відповідно до якої власником земельної ділянки площею 0,7943 га з кадастровим номером :03:054:0028 є орган місцевого самоврядування Вінницька міська рада, номер відомостей про речове право 59460561.

Таким чином, рішення суду від 13 жовтня 2022 року в частині припинення права приватної власності ОСОБА_3 та зобов`язання повернути земельну ділянку у комунальну власність Вінницької міської територіальної громади виконано у повному обсязі.

Факт повернення земельної ділянки у комунальну власність свідчить про відсутність будь-яких невиконаних зобов`язань майнового характеру, що випливали б із зазначеного судового рішення, а відтак і про відсутність інших боргових вимог до спадкодавця у зв`язку з виконанням цього рішення.

Відповідно до частини першої статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, однак виключно в межах вартості майна, одержаного у спадщину, при цьому кожен із спадкоємців відповідає за такими вимогами особисто у розмірі, що відповідає його частці у спадковому майні.

Зазначена норма імперативно обмежує обсяг відповідальності спадкоємців і виключає можливість покладення на них боргових зобов`язань за відсутності отриманого у спадщину майна.

Як убачається з матеріалів спадкової справи № 108/2023, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , як спадкоємиця першої черги, у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 фактично отримала будь-яке майно у спадщину або що таке майно взагалі існувало на момент відкриття спадщини.

Отже, сам по собі факт подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини не є тотожним факту набуття спадкового майна та не може автоматично слугувати підставою для покладення на нього відповідальності за борги спадкодавця. За відсутності спадкового майна відсутня й майнова база, в межах якої спадкоємець може нести відповідальність перед кредиторами відповідно до статті 1282 ЦК України.

Відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця має частковий характер і обмежується вартістю успадкованого майна. Якщо особа не отримала у спадщину жодного майна, вона не набуває статусу спадкоємця та не несе відповідальності за борговими зобов`язаннями спадкодавця. При розгляді таких справ суд повинен встановити факт пред`явлення вимоги кредитором у встановлені законом строки, наявність спадкового майна та його вартість.

Неврахування судом першої інстанції наведених обставин та неправильне застосування положень статті 1282 ЦК України призвело до помилкового висновку про наявність підстав для покладення на ОСОБА_1 обов`язків спадкодавця та заміни боржника у виконавчому провадженні, що свідчить про неправильне застосування норм матеріального права та є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Крім того, посилання заявника на наявність огорожі земельної ділянки не стосуються предмета рішення від 13.10.2022 та не можуть свідчити про його невиконання, оскільки зазначені обставини не були предметом судового розгляду, у резолютивній частині рішення не визначалися та не були уточнені шляхом ухвалення додаткового рішення чи роз`яснення суду.

У зв`язку з наведеним апеляційний суд погоджується з доводами скаржників про відсутність підстав для заміни боржника у виконавчому провадженні, оскільки матеріалами справи не підтверджено наявність невиконаних чи несплачених боргових зобов`язань ОСОБА_3 перед Вінницькою міською радою. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2022 виконано, спірну земельну ділянку повернуто у комунальну власність територіальної громади, а будь-які інші вимоги майнового характеру до спадкодавця судом не встановлювалися та заявником не доведені.

За сукупністю наведених обставин апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з істотним порушенням норм процесуального та матеріального права, а доводи апеляційних скарг є обґрунтованими. У зв`язку з цим апеляційні скарги підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове.

Відповідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи в апеляційній скарзі є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Зазначене призвело до неповного встановлення обставин, необхідних для вирішення справи по суті, зокрема судом не перевірено дійсного розміру вимог стягувача, обсягу спадкового майна, його вартості та не визначено межі відповідальності спадкоємця ОСОБА_1 за її зобов`язаннями.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційні скарги задоволено, ухвалу суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, тому з Вінницької міської ради на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 484,48 грн, а на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Якименко Олексій Олексійович та ОСОБА_2 задовольнити

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви Вінницької міської ради про заміну сторони боржника ОСОБА_4 у виконавчому провадженні ВП № 77763716 з виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2022 року у цивільній справі № 127/19251/21 - відмовити.

Стягнути з Вінницької міської ради на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 484, 48 грн.

Стягнути з Вінницької міської ради на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: В. В. Сопрун

І. М. Стадник