Суддя-доповідач: Глотов М. С. Провадження №22-ц/991/14/26
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді Глотова М. С., суддів: Никифорова А. С., Панаіда І. В.,

за участю:

секретарки судового засідання Лисиці Ю. С.,

представника позивача - прокурорки Слабковської О. О.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , подану на ухвалу Вищого антикорупційного суду (головуючий суддя Шкодін Я. В., судді Задорожна Л. І., Ткаченко О. В.) від 28 листопада 2025 року (повний текст складено 03.12.2025) у справі щодо забезпечення позову до подання позовної заяви Держави Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури до ОСОБА_3 про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення у дохід держави,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 28.11.2025 заяву прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури про забезпечення позову задоволено частково - накладено арешт без заборони користування на таке майно, що на праві власності належить ОСОБА_3 : (1) житловий будинок садибного типу, загальною площею 307,9 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060); (2) земельна ділянка кадастровий номер :01:032:0125, площею 0,105 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 46); (3) земельна ділянка кадастровий номер :01:032:0126, площею 0,105 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 46); (4) земельна ділянка кадастровий номер :01:003:1129, площею 0,0161 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 106); (5) транспортний засіб RENAULT MIDLINER 4116, 2000 р. в., № двиг. НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 .

В апеляційній скарзі висловлено прохання скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову повернути прокурору, оскільки її було подано без додержання вимог ч. 6 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК/ стосовно необхідності долучення документа про сплату судового збору. В доповненнях до апеляції представник вказав, що суддя Ткаченко О. В. заявив самовідвід від участі в розгляді справи, яка перебуває у провадженні суду, через порушення порядку авторозподілу.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з мотивів, наведених у ній. ОСОБА_3 та представник ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не прибули.

Прокурорка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що п. 15 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» має тлумачитися у такий спосіб, згідно з яким у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави позивач звільняється від сплати судового збору у суді першої інстанції (як при пред`явленні позову, так і при його забезпеченні). В судовому засіданні наполягала на наведеному у відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

У відповідності до п. 15 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Постановою Верховного Суду від 05.08.2025 у справі №991/6740/24 (провадження № 61-15997св24) відмовлено в задоволенні касаційної скарги представника, поданої на ухвали Вищого антикорупційного суду від 07.08.2024, Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 14.10.2024, які стосувалися вирішення питання про забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання необґрунтованими активів. Суд касаційної інстанції у цій постанові зазначив, що інші наведені в касаційній скарзі доводи аналогічні доводам апеляційної скарги та були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який з дотриманням вимог ст. ст. 367, 368 ЦПК перевірив їх та обґрунтовано спростував, а тому відсутні підстави для повторного надання відповідей на ті самі аргументи. Один із таких аргументів, зокрема, стосувався того, що оскільки позивач подав заяву про забезпечення позову, а не позовну заяву, то суд першої інстанції безпідставно вважав, що судовий збір не справляється за подання заяви про забезпечення позову у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Таким чином, суд касаційної інстанції по суті погодився з позицією Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, згідно з якою правило п. 15 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» щодо не справляння судового збору за подання позовної заяви у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави поширюється також на заяву про забезпечення позову, з якою звертається позивач у цій категорії справ до подання відповідного позову.

Зважаючи на наведену позицію суду касаційної інстанції в подібній ситуації, а також ураховуючи, що забезпечення позову є похідним від позовних вимог, за вирішення яких по суті у суді законодавець не встановив обов`язку сплати судового збору, колегія суддів робить висновок про неможливість справляння судового збору за подання заяви, передбаченої ст. 151 ЦПК, у такій категорії справ як визнання активів необґрунтованими. Адже, заява про забезпечення позову похідна від позовних вимог. Тому визначення необхідності сплати судового збору за забезпечення позову в справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави у ситуації, коли подання відповідного позову не передбачає сплати судового збору, може унеможливити належне відправлення правосуддя у цій категорії справ, нівелювавши ідею законодавця, закладену в п. 15 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір». Що ж до ймовірних порушень при авторозподілі справи, то цей довід не стосується вирішення питання забезпечення позову, оскільки не доведено порушення відповідного порядку під час розподілу заяви про забезпечення позову, а суддю відведено через порушення при розподілі справи за позовом.

Отже, судом апеляційної інстанції підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись статтями 259, 374, 375, 381-384, 389-390 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Вищого антикорупційного суду від 28 листопада 2025 року - без змін.

Ця постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: М. С. Глотов

Судді: А. С. Никифоров

І. В. Панаід