Справа № 490/9133/25
н/п 2/490/1063/2026
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 60694,54 грн.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 10.02.2022 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/14332522-SP.

На виконання умов вказаного договору відповідачу були надані кошти у розмірі 15000,00 грн. Відповідач умови договору щодо повернення коштів не виконав, таким чином має непогашену заборгованість за кредитним договором №002/14332522-SP від 10.02.2022 року в розмірі 31644,54 грн, з яких: 14989,90 грн заборгованість по тілу кредиту, 16654,64 грн заборгованість по відсоткам.

28.02.2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з поверненя боргів» укладено Договір факторингу №НІ/11/15-Ф, у відповідності до умов якого, АТ «Таскомбанк» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/14332522-SP від 10.02.2022 року.

Крім того, 26.02.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №28204-02/2024.

На виконання умов вказаного договору відповідачу були надані кошти у розмірі 8300,00 грн. Відповідач умови договору щодо повернення коштів не виконав, таким чином має непогашену заборгованість за кредитним договором №28204-02/2024 від 26.02.2024 року в розмірі 29050,00 грн, з яких: 8300,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20750,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

24.06.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з поверненя боргів» укладено Договір факторингу №24062024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором №28204-02/2024 від 26.02.2024 року.

Враховуючи наведене вище, позивач наділений правом вимоги до відповідача за кредитними договорами №002/14332522-SP від 10.02.2022 року та №28204-02/2024 від 26.02.2024 року у загальному розмірі 60694,54 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

30.10.2025 року матеріали справи передані судді.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) 03.11.2025 року судом було направлено відповідні запити та 06.11.2025 року отримана інформація щодо місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 .

Як вбачається з відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 06.11.2025 року, ОСОБА_1 був зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , 12.04.2023 року знятий з реєстрації.

Відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 10.11.2025 року, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 10.11.2025 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачу за останньою відомою адресою зареєстрованого місця проживання направлялась копія позовної заяви з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі. Вказане поштове відправлення повернулось на адресу суду 22.12.2025 року з відміткою «повернення, адресат відсутній».

Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, телефонограмою та направленням копії ухвали про відкриття провадження у справі на відому електронну адресу відповідача, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції Україниє частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

10.02.2022 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/14332522-SP.

На виконання умов вказаного договору відповідачу були надані кошти у розмірі 15000,00 грн. Відповідач умови договору щодо повернення коштів не виконав, таким чином має непогашену заборгованість за кредитним договором №002/14332522-SP від 10.02.2022 року в розмірі 31644,54 грн, з яких: 14989,90 грн заборгованість по тілу кредиту, 16654,64 грн заборгованість по відсоткам.

28.02.2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з поверненя боргів» укладено Договір факторингу №НІ/11/15-Ф, у відповідності до умов якого, АТ «Таскомбанк» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/14332522-SP від 10.02.2022 року.

Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу №НІ/11/15-Ф від 28.02.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 31644,54 грн, з яких: 14989,90 грн заборгованість по тілу кредиту, 16654,64 грн заборгованість по відсоткам.

Відповідно до п. 2.3 Договору факторингу, перехід від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників.

Акт прийому-передачі Реєстру боржників за вказаних Договором факторингу підписано ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та АТ «Таскомбанк» 28.02.2024 року.

Крім того, 26.02.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №28204-02/2024.

Вказаний кредитний договір було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором W5312.

З паспорту споживчого кредиту, який було підписано ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором W5312, вбачається, що сторони погодили наступні умови: тип кредиту - кредит; сіма/ліміт кредиту - 8300,00 грн; строк кредитування - 100 днів; процентна ставка 2,5% в день, що становить 912,5% річних; загальні витрати за кредитом - 20750,00 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 29050,00 грн; реальна річна процентна ставка 189039,14%.

На виконання умов вказаного договору відповідачу були надані кошти в сумі 8300,00 грн. Відповідач умови договору щодо повернення коштів не виконав, таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість за кредитним договором №28204-02/2024 від 26.02.2024 року. Сума заборгованості складає 29050,00 грн, з яких: 8300,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20750,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

24.06.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з поверненя боргів» укладено Договір факторингу №24062024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором №28204-02/2024 від 26.02.2024 року.

Відповідно до п. 3.1. вищезазначеного договору факторингу загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром боржників, ціна продажу та одинична ціна визначаються в додаткових угодах до цього договору окремо для кожного реєстру боржників в казується в таких реєстрах боржників

Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу №24062024 від 24.06.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №28204-02/2024 від 26.02.2024 року в загальному розмірі 29050,00 грн, з яких: 8300,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20750,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу, перехід від ТОВ «Стар Файненс Груп» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників.

Акт прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним Договором факторингу підписано ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Стар Файненс Груп» 24.06.2024 року.

Враховуючи наведене вище, позивач наділений правом вимоги до відповідача за кредитними договорами №002/14332522-SP від 10.02.2022 року та №28204-02/2024 від 26.02.2024 року у загальному розмірі 60694,54 грн.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтями 514, 516 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Як передбачено ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиці яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з тим, з досліджених судом матеріалів справи, встановлено, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст. 77 - ст. 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитними договорами №002/14332522-SP від 10.02.2022 року та №28204-02/2024 від 26.02.2024 року, позивачем було надано копії кредитних договорів, договорів факторингу, витяги з реєстрів боржників, а також розрахунки заборгованості за укладеними кредитними договорами.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі укладених договорів та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором №002/14332522-SP від 10.02.2022 року, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на яких наполягає позивач.

Також суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу по вищевказаним кредитним договорам були перераховані грошові кошти у розмірах, який зазначеней позивачем.

З огляду на викладені судом обставини справи, вимог чинного законодавства, оцінюючі належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, слід відмовити у зв`язку із недоведеністю заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позову, судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, Симона Петлюри, буд. 30) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін