ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року

м. Київ

справа № 760/2455/24

провадження № 61-13342св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Міністерство оборони України, Державна казначейська служба, військова частина НОМЕР_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Стріченко Димитрій Анатолійович, на рішення Солом`янського районного суду міста Києва у складі судді Українця В. В. від 17 грудня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Соколової В. В., Верланова С. М., Поліщук Н. В.,від 24 вересня 2025 року.

Зміст позовної заяви та її обґрунтування

1. У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, Державної казначейської служби, військової частини НОМЕР_1 про визнання невиконання рішення суду, відшкодування моральної шкоди.

2. На обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року у справі № 520/5376/23 визнано протиправними та скасовано акт проведення розслідування нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 22 листопада 2022 року № 63/1673/107 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22 листопада 2022 року № 791 «Про результати спеціального розслідування нещасного випадку», зобов`язано провести розслідування нещасного випадку, який стався 09 листопада 2022 року, та скласти відповідний акт.

3. Зазначене рішення суду набрало законної сили та він звернувся до Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою його примусового виконання.

4. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархоменко Н. В. від 12 грудня 2023 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2.

5. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархоменко Н. В. від 12 грудня 2023 року зупинено виконавче провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження».

6. Таким чином, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року не виконується, а військова частина НОМЕР_1 , діючи протиправно та всупереч рішенню суду, не дає змоги йому, як батьку загиблого військовослужбовця, отримати відповідну одноразову грошову допомогу, що спричинило йому моральні страждання.

7. З урахуванням зазначеного, позивач просив визнати, що має місце невиконання військовою частиною НОМЕР_1 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року, а також стягнути з державного бюджету України на його користь моральну шкоду в розмірі 2 000 000,00 грн.

Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

8. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

9. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що станом на 19 січня 2024 року військовою частиною НОМЕР_1 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року по справі № 520/5376/23 виконано. Станом на 31 січня 2024 року (реєстрація Солом`янським районним судом

м. Києва позовної заяві ОСОБА_1 по справі № 760/2455/24) та 09 лютого 2024 року (відкриття провадження по справі № 760/2455/24) спір щодо невиконання військовою частиною НОМЕР_1 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року, що набрало законної сили, у справі № 520/5376/23 відсутній.

10. Суд також вказав, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди. Вини відповідачів чи протиправності їхніх дій або бездіяльності, причинного зв`язку між рішеннями, діями або бездіяльністю і шкодою не встановлено. За таких обставин у держави не виникло обов`язку з відшкодування моральної шкоди позивачу.

Основний зміст та мотиви судового рішення суду апеляційної інстанції

11. Постановою Київського апеляційного суду від 24 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року - без змін.

12. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, щопозивачем не доведено співвідношення моральних страждань позивача і покладених в основу позову обставин щодо тривалості виконання рішення суду, а також не надано доказів причинного зв`язку між вказаними обставинами та наслідками у виді спричинення моральної шкоди. Судом встановлено, що 19 січня 2024 року військовою частиною НОМЕР_1 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року по справі № 520/5376/23 виконано. Обставин, які б свідчили про ухилення військової частини від виконання рішення суду, не встановлено.

Узагальнені доводи касаційної скарги

13. 27 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Стріченко Д. А., через підсистему «Електронний суд»звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

14. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Стріченко Д. А., зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 750/1591/18, у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 823/782/16, від 26 серпня 2020 року у справі № 522/11325/16-ц, від 27 листопада 2019 року у справі № 750/6330/17, від 11 вересня 2019 року у справі № 2-15/2003 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

15. У касаційній скарзі заявник посилається на те, що при вирішенні спору суди попередніх ухилилися від надання належної оцінки доказів у справі залишили поза увагою дату набрання чинності рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року по справі № 520/5376/23, факт відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 12 грудня 2023 року. Суди попередніх інстанцій, нівелюючи факт невиконання військовою частиною НОМЕР_1 , зазначили про фактичне виконання рішення суду, водночас не застосували положення статті 129-1 Конституції України, статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», статті 1173 ЦК України.

16. Згідно з доводами касаційної скарги, суди попередніх інстанцій не врахували, що військовою частиною НОМЕР_1 , всупереч рішенню Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року по справі

№ 520/5376/23, було неналежним чином проведено повторне розслідування нещасного випадку.

17. Виконавче провадження № НОМЕР_2 є відкритим, а тому висновки судів попередніх інстанцій про те, що відповідачем виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року по справі № 520/5376/23 є безпідставним, суперечить положенням пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

18. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов помилкового висновку про відсутність спору у зв`язку з фактичним виконанням військовою частиною судового рішення.

19. Військова частина НОМЕР_1 не провела службового розслідування у встановлені законодавством строки та ухилилася від виконання судового рішення. Заявник стверджує, що внаслідок протиправного ухилення військової частини НОМЕР_1 від виконання своїх законних обов`язків, він не має можливості скористатися закріпленим правом на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю його сина - військовослужбовця.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

20. Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 760/2455/24.

21. Ухвалою Верховного Суду від 25 грудня 2025 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

22. У поданому відзиві на касаційну скаргу військова частина НОМЕР_1 вважає доводи касаційної скарги безпідставними, необґрунтованими, такими, що не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанцій, які під час розгляду справи належним чином дослідили наявні у матеріалах справи докази. Вказує, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Процесуальним законом визначено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати судове рішення. Також військова частина НОМЕР_1 вказує на те, що позивачем заявлено позов до неналежного відповідача.

23. Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що вона не отримувала рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року по справі № 520/5376/23 ні в письмовому вигляді, ні через електронну адресу, відповідно про наявність вказаного судового рішення їй не було відомо. 01 грудня 2023 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про отримання судового рішення та позовної заяви, які було отримано 18 січня 2024 року на електронну пошту, після чого було подано апеляційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року по справі № 520/5376/23. Разом з тим, вказане судове рішення виконано військовою частиною НОМЕР_1 . Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі.

24. У поданому відзиві на касаційну скаргу Міністерство оборони України посилається на те, що суди на підставі належним чином встановлених обставин справи дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Міністерства оборони України у спірних правовідносинах не є належним відповідачем у цій справі. Військова частина НОМЕР_1 безпосередньо Міністерству оборони України не підпорядковується, а тому Міністерство оборони України не може нести юридичної відповідальності за рішення чи дії військової частини НОМЕР_1 . Зважаючи на виконання військовою частиною НОМЕР_1 рішення адміністративного суду у справі № 520/5376/23 до набрання ним законної сили і до звернення ОСОБА_1 до суду з позовом у цій справі, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог, оскільки судовому захисту підлягають лише порушенні права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

25. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року у справі № 520/5376/23 визнано протиправними та скасовано акт проведення розслідування нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії)

від 22 листопада 2022 року № 63/1673/107 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22 листопада 2022 року № 791 «Про результати спеціального розслідування нещасного випадку», зобов`язано провести розслідування нещасного випадку, який стався 09 листопада 2022 року, та скласти відповідний акт.

26. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі № 520/5376/23 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року залишено без змін.

27. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС

у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархоменко Н. В. від 12 грудня 2023 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 за виконавчим листом № 520/5376/23, виданим 25 вересня

2023 року.

28. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС

у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархоменко Н. В. від 12 грудня 2023 року зупинено виконавче провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження».

29. На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду

від 14 липня 2023 року по справі № 520/5376/23 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 29 грудня 2023 року № 1167 «Про призначення комісії для проведення спеціального розслідування нещасного випадку».

30. Командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 30 грудня 2023 року № 1180 «Про продовження строку проведення спеціального розслідування нещасного випадку, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29 грудня 2023 року № 1167 «Про призначення комісії для проведення спеціального розслідування нещасного випадку»».

31. За результатами проведення розслідування було складено акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 19 січня 2024 року № 53 (за формою НВ-2).

32. 19 січня 2024 року видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 32 «Про результати спеціального розслідування нещасного випадку».

33. Відповідно до висновку експерта № 12-17/176-БЛ/22 від 09 листопада 2022 року лікаря, судово-медичного експерта Балаклійського відділення судово-медичної експертизи комунального закладу Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи Борщ С. В., причиною смерті молодшого сержанта ОСОБА_2 стало захворювання - постінфарктний кардіосклероз ускладнений судово-серцевою недостатністю. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_2 будь-яких тілесних ушкоджень не встановлено; при судово-медичній експертизі крові від трупа ОСОБА_2 виявлений етиловий спирт в кількості 1,69 %, що за офіційною таблицею відноситься до середнього ступеня тяжкості.

34. 20 грудня 2022 року слідчим СВ ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Пшеничним В. С. було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000713 від 09 листопада 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, за фактом смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позиція Верховного Суду

35. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

36. Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

37. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

38. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

39. Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що військова частина НОМЕР_1 не виконує рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року у справі № 520/5376/23, яке набрало законної сили, після його звернення до Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою його примусового виконання. Вказаними діями військової частини НОМЕР_1 йому було спричинено моральні страждання, оскільки він, як батько загиблого військовослужбовця, не має можливості отримати відповідну одноразову грошову допомогу.

40. Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

41. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. Водночас, одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

42. За змістом частини першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

43. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

44. Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

45. За положеннями статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її завдання - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 612/3521/16-ц).

46. Підставою виникнення зобов`язання з компенсації моральної шкоди є спричинення моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою (постанови Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 686/8422/20 та від 03 лютого 2022 року в справі № 686/13784/21).

47. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені правилами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

48. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

49. Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

50. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

51. Вказані підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює державу, орган влади Автономної Республіки Крим або органи місцевого самоврядування, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

52. У пункті 32 постанови від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого правового акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

53. У постанові від 03 липня 2019 року в справі № 750/1591/18-ц Велика Палата Верховного Суду (на яку зокрема також посилається заявник) наголосила, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується.

54. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. За змістом статей 1173, 1174 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини. Водночас потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди відповідачем, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди (постанова Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі № 686/21800/21).

55. Визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

56. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

57. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

58. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, обґрунтовано виходив з того, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки позивач не довів, що військова частина НОМЕР_1 ухилялася від виконання остаточного рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року по справі

№ 520/5376/23 і завдала йому шкоду.

59. Вказаним судовим рішенням визнано протиправними та скасовано акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 22 листопада 2022 року № 63/1673/107 (форма

НВ-2) та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22 листопада 2022 року № 791 «Про результати спеціального розслідування нещасного випадку». Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести повторне розслідування нещасного випадку, який стався 09 листопада 2022 року з військовослужбовцем ОСОБА_2 , та скласти відповідний акт.

60. На виконання вказаного судового рішення у справі № 520/5376/23 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 29 грудня 2023 року № 1167 «Про призначення комісії для проведення спеціального розслідування нещасного випадку». Також командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 30 грудня 2023 року № 1180 «Про продовження строку проведення спеціального розслідування нещасного випадку, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29 грудня 2023 року № 1167 «Про призначення комісії для проведення спеціального розслідування нещасного випадку». За результатами проведення розслідування нещасного випадку було складено акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 19 січня 2024 року № 53 (за формою НВ-2), а 19 січня 2024 року видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 32 «Про результати спеціального розслідування нещасного випадку».

61. Вказані обставини підтверджують виконання військовою частиною НОМЕР_1 рішення суду у справі № 520/5376/23, яке після апеляційного перегляду набрало законної сили 16 квітня 2024 року. Зупинення постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархоменко Н. В. від 12 грудня 2023 року виконавчого провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» не спростовує факту виконання військовою частиною НОМЕР_1 судового рішення щодо проведення повторного розслідування нещасного випадку та складення акту.

62. Позивачем не оскаржувалися результати повторного розслідування нещасного випадку, проведеного на виконання судового рішення, а також дії державного виконавця щодо зупинення виконавчого провадження.

63. Враховуючи те, що судами попередніх інстанцій не встановлено протиправності дій чи бездіяльності органів державної влади і завдання позивачу моральної шкоди, слід погодитися з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позовних з підстав, заявлених позивачем.

64. Слід також зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

65. Необхідно врахувати той факт, що копія рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року відповідачу судом належним чином не направлялася та в матеріалах справи № 520/5376/23 відсутні докази отримання апелянтом оскаржуваного рішення суду, що підтверджується ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року у справі № 520/5376/23, якою було поновлено військовій частині НОМЕР_1 строк на апеляційне оскарження рішення.

66. ОСОБА_1 стверджує, що дії та бездіяльність військової частини НОМЕР_1 призвели до неможливості реалізації ним права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю його сина - військовослужбовця. Разом з тим, позивач не довів, що за результатами повторного службового розслідування нещасного випадку він звертався до компетентних установ з відповідною заявою.

67. Пунктом 2 частини другої статті 16 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

68. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів касаційної скарги по суті спору та їх відображення в оскаржених рішенні суду першої інстанції та постанові апеляційного суду (з урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження), питання вмотивованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, судами сторонам спору надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій.

69. Колегія суддів, надаючи оцінку судовим рішенням на предмет їх законності у межах доводів касаційної скарги, погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції. За встановлених у цій справі обставин суди правильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшли цілком обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

70. Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, на які заявник послався в обґрунтування доводів касаційної скарги.

71. Верховний Суд неодноразово зауважував, що зважаючи на різноманітність правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, враховуючи фактичні обставини, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі

№ 201/16373/16-ц, від 08 серпня 2023 року у справі № 910/8115/19 (910/13492/21)).

72. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

73. З урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 402, 403, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Стріченко Димитрій Анатолійович, залишити без задоволення.

2. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 грудня

2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович