Справа № 717/3080/25
Номер провадження 2/717/157/26
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20 січня 2026 року селище Кельменці

Суддя Кельменецького районного суду Чернівецької області Кудиба З. І., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Споживчий центр» (далі ТОВ «ФК «Споживчий центр») подало до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 16.05.2024-100000990 від 20 травня 2024 року у розмірі 9 120,00 грн, а також судові витрати.

Підстави позову: позов подано у зв`язку з невиконанням відповідачкою умов кредитного договору, унаслідок чого виникла заборгованість.

Розглянувши подану позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що заява не відповідає вимогам статей 175 та 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з частинами 1, 3 статті 175 та частиною 5 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також усі наявні у нього докази, що підтверджують ці обставини. У разі подання письмових або електронних доказів позивач може додати до позовної заяви копії відповідних документів.

Однак до поданої позовної заяви не додано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт надання (перерахування) відповідачці кредитних коштів.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги чи заперечення сторін.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі № 161/5457/17 (провадження № 61-25546св18), при вирішенні спорів щодо кредитних зобов`язань первинним і визначальним є встановлення факту реального надання грошових коштів боржнику, що є передумовою виникнення у нього обов`язку щодо їх повернення.

У даному випадку позивачем не надано жодних документів, які б достовірно підтверджували факт фактичного отримання відповідачкою грошових коштів у межах зазначеного кредитного договору, зокрема: банківських платіжних документів, виписок з рахунків, реєстрів переказів або підтверджень фактичного зарахування суми кредиту на банківський рахунок відповідача чи іншим способом передачі коштів.

Сам по собі факт укладення кредитного договору не свідчить про надання грошових коштів, оскільки зобов`язання за кредитним договором виникають лише з моменту фактичного виконання кредитором свого обов`язку з перерахування кредитних коштів (статті 1046, 1049 Цивільного кодексу України).

Відсутність таких доказів виключає можливість суду прийняти позов до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження.

Суд також вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до статті 84 ЦПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази має право подати клопотання про їх витребування судом. Таке клопотання подається у строки, визначені частинами 2 та 3 статті 83 ЦПК України.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем долучено поштову квитанцію про направлення відповідачці позовної заяви з додатками за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас судом встановлено, що зазначена позивачем адреса є помилковою, оскільки, згідно з відповіддю на запит суду з Адресного довідкового бюро Чернівецької області, яка надійшла на адресу суду 19 січня 2026 року, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, відповідно до матеріалів справи, позивачем долучено опис вкладення у поштове відправлення, згідно з яким відповідачці направлено позовну заяву з додатками на 9 аркушах. Проте перелік таких документів в описі вкладення не зазначено, а також не вказано кількість аркушів кожного документа, що унеможливлює встановлення судом факту належного надсилання всіх зазначених документів. Крім того, обсяг надісланих суду позовної заяви з додатками є значно більший, що вказує на неповне надсилання позивачем відповідачу таких матеріалів.

Така позиція суду обґрунтована п. 17 Правил надання послуг поштового зв`язку, згідно якого послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.

Таким чином, позивач не підтвердив повноту та правильність направлення документів, що є підставою для залишення позовної заяви без руху відповідно до статті 177 ЦПК України.

З огляду на наведене суд вважає за доцільне залишити подану позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків шляхом подання:

належних та допустимих доказів фактичного надання кредитних коштів відповідачу;

підтвердження направлення копії позовної заяви та доданих документів за правильною адресою відповідачки із зазначеним переліком документів та кількості аркушів кожного документа;

На підставі викладеного та керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без руху.

Надати позивачу строк три дні з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кудиба З. І.