Провадження № 2/161/1456/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 січня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Шестерніна В.Д.

за участю секретаря Мельник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

І.Короткий зміст позовних вимог

25.11.2025 ТзОВ «Брайт Інвестмент» через систему «Електронний суд» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 09.05.2019 АТ «ОТП Банк» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали кредитний договір, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку, передбаченому цим договором.

Право вимоги за цим кредитним договором перейшло від АТ «ОТП Банк» до ТзОВ «Брайт Інвестмент» (на підставі договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023).

Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 16 110,45 грн., з них: 10 400 грн. - тіло кредиту, 5 710,45 грн. - проценти за користування кредитом.

Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також покласти на неї судові витрати.

ІІ.Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.

ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу

Ухвалою суду від 02.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання (включив його в текст позовної заяви) про розгляд справи за його відсутності, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило.

Процесуальні перешкоди для розгляду справи за відсутності учасників судового процесу відсутні.

Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

ІV.Фактичні обставини справи

09.05.2019 АТ «ОТП Банк» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали кредитний договір №, за умовами якого банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його (кредит) на умовах передбачених договором (а.с. 25).

Основні умови кредитування згідно цього договору:

- сума (загальний розмір) кредиту - 8 934 грн. (п. 1.1);

- дата повернення кредиту - 09.05.2021 (п. 1.1);

- повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати ануїтентних платежів в строки та розмірах, що визначені Графіком платежів (п. 1.3);

- фіксована процентна ставка - 0,01 % річних (п. 1.2);

Кредитний договір включає заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», в якій позичальник просила відкрити поточний (картковий) рахунок, видати платіжний засіб, а також погодила такі основні умови кредитування:

- процентна ставка в пільговий період - 0,01 % річних (п. 2.1);

- процентна ставка - 5 % в місяць (п. 2.1).

На підставі кредитного договору ОСОБА_1 отримала платіжний інструмент - кредитну картку номер - НОМЕР_1 (розписка, а.с. 26 зворот).

09.05.2019 ТзОВ «ОТП Банк» надало ОСОБА_2 кредит в розмірі 8 584 грн., оплативши в її інтересах ТзОВ «Комфі Трейд» придбання товару (специфікація до кредитного договору від 09.05.2019, рахунок-фактура від 09.05.2019, а.с. 28, видаткова накладна від 09.05.2019, а.с. 28 зворот, касовий чек, а.с. 29).

ОСОБА_2 користувалася кредитною карткою, оплачувала товари та послуги, знімала готівкові кошти в банкоматі (виписка з рахунка за період з 09.05.2019 по 24.03.2023, а.с. 12-18).

24.03.2023 АТ «ОТП Банк» (клієнт) та ТзОВ «Брайт Інвестмент» (фактор) уклали договір факторингу (а.с. 30-32), на підставі якого до фактора перейшло право вимоги за кредитним договором № від 09.05.2019 до ОСОБА_1 (акти приймання-передачі реєстру боржників №1 і №2 від 24.03.2023, а.с. 9-10, витяг з додатку №1 до договору факторингу від 24.03.2025, а.с. 21, платіжна інструкція №46 від 24.03.2023, а.с. 36).

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 16 110,45 грн., з них: 10 400 грн. - тіло кредиту, 5 710,45 грн. - проценти за користування кредитом (дані позовної заяви, а.с. 2-7, розрахунок заборгованості, а.с. 40-48).

Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подала.

V.Мотиви суду та застосоване законодавство

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції закону станом на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України (в редакції закону станом на момент укладення кредитного договору) договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

АТ «ОТП Банк» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали кредитний договір № від 09.05.2019. Спірні правовідносини виникли у сфері споживчого кредитування.

На підставі цього договору відповідач отримала кредит, взяла на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити проценти за користуванням ним, однак не виконала їх.

В подальшому право вимоги за цим кредитним договором на підставі правочину факторингу перейшло від АТ «ОТП Банк» до ТзОВ «Брайт Інвестмент». А тому, позивач вправі вимагати від відповідача повернення кредиту та сплати процентів за користування ним.

Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 16 110,45 грн., з них: 10 400 грн. - тіло кредиту, 5 710,45 грн. - проценти за користування кредитом. Такий розмір заборгованості є обгрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи та водночас не спростований відповідачем.

Отже, позовні вимоги слід задовольнити.

VI.Судові витрати

Щодо судового збору

Враховуючи результат вирішення спору, керуючись ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Позивач заявив до стягнення 5 000 витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження яких надала акт про підтвердження факту надання правничої допомоги від 17.11.2025, детальний опис виконаних робіт від 17.11.2025, договір про надання правової допомоги від 01.07.2025, додаткову угоду № від 17.11.2025, платіжну інструкцію №3224 від 19.11.2025, а.с. 11, 22-24, 35, 54). Такі витрати складаються з сум: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів (1,5 години) - 1 500 грн., складання позовної заяви (2 години) - 3 000 грн., формування додатків до позовної заяви (0,5 години) - 500 грн.

Вивчивши заяву позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов таких висновків.

В частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

У постановах від 19.02.2020 у справі №755/9215/15 та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Суд наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Врахувавши конкретні обставини цієї справи, в тому числі ціну позову, суд дійшов переконання, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру з огляду на підготовку лише одного процесуального документа - позовної заяви в справі, яка є нескладною, а навпаки - типовою справою у спорі про стягнення кредитної заборгованості. Обсяг наданих адвокатом послуг не є великим. В зв`язку з таким суд вважає, що справедливо буде відшкодувати позивачу за рахунок відповідача 2 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 273, 280, 284, 354-355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованість за кредитним договором № від 09.05.2019 в розмірі 16 110,45 грн. (шістнадцять тисяч сто десять гривень, 45 копійок), з них: 10 400 грн. - тіло кредиту, 5 710,45 грн. - проценти за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем та третьою особою до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторін та інших учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», місцезнаходження: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 9; код в .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складення повного заочного рішення суду - 13.01.2026.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Д. Шестернін