КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/4405/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3 % річних та інфляційних втрат, за апеляційною скаргою представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - адвоката Коцюби Владислава Олексійовича на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2025 року в складі судді Захарчук С. С.,

встановив:

У вересні 2025 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги сумою 126 089,02 грн, яка складається з :

- заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 17 725,81 грн;

- інфляційної складової боргу у розмірі 3 031,11 грн, 3% річних у розмірі 769,93 грн;

- заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 13 827,99 грн;

- інфляційної складової боргу у розмірі 2 364,89 грн, 3% річних у розмірі 621,69 грн;

- заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 12 433,67 грн;

- інфляційної складової боргу у розмірі 2 126,16 грн, 3% річних у розмірі 559 грн;

- заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8 845,61 грн;

- інфляційної складової боргу у розмірі 1 512,60 грн, 3% річних у розмірі 397,69 грн;

- заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 31 499,46 грн;

- інфляційної складової боргу у розмірі 4 387,22 грн, 3% річних у розмірі 1 156,12 грн, пені у розмірі 1 406,61 грн;

- заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 17 460,55 грн;

- інфляційної складової боргу у розмірі 2 336,77 грн, 3% річних у розмірі 611 грн, пені у розмірі 743,39 грн;

- заборгованості з плати за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії у розмірі 1 468,35 грн;

- заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 776,70 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24 вересня 2025 року позовна заява була залишена без руху з підстав ненадання обґрунтованого розрахунку суми в розмірі 126 089 грн 02 коп. Для усунення вказаного недоліку позивачу надано строк, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2025 року вказану позовну заяву повернуто позивачу, оскільки у встановлений строк позивач недоліки позову не усунув.

06.11.2025 представник КП «Київтеплоенерго» - адвокат Коцюба В. О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2025 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої доводи обґрунтовує тим, що на виконання вимог ухвали Подільського районного суду міста Києва від 24 вересня 2025 року підприємство усунуло недоліки позовної заяви відповідною заявою, яку направило до суду першої інстанції 03.10.2025 за №ЗПР/474/25 у строк, встановлений судом, засобами ЄСІТС. Недоліки усунуто шляхом надання уточненої інформації щодо ціни позову та обґрунтування розрахунку суми, яку необхідно стягнути з відповідачів, що спростовує висновок суду про невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства. Заява по усунення недоліків направлена до Подільського районного суду м. Києва та приєднана до матеріалів справи, що підтверджується роздруківкою з системи ЕСІТС.

Крім цього, позивач при зверненні до суду самостійно визначає обсяг доказів. Не долучення до позовної заяви окремих доказів не може бути перешкодою в судовому захисті. Вимога щодо надання додаткових документів для вирішення питання щодо відкриття провадження є неправомірно ( постанова Великої Палати Верховного суду від 25 січня 2024 року по справі №320/14843/23).

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина сьома статті 81 ЦПК України).

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина друга статті 83 ЦПК України).

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2025 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 126 089,02 грн.

Позовна заява містить зазначення розрахунку сум, що стягуються, з наданням відповідних розрахунків.

Оцінка наданим суду розрахункам проводиться судом за результатами розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження у справі.

Колегія суддів вважає, що повернення позовної заяви позивачу з наведених вище підстав є неприйнятним на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо необхідності надання обґрунтованого розрахунку не може бути підставою для повернення позовної заяви та позбавлення особи права на судовий захист.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, зазначені в оскаржуваній ухвалі про невиконання позивачем вимог ухвали про залишення без руху його позовної заяви не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на звернення в судовому порядку за захистом порушених прав, свобод та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слід також врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25 січня 2024 року в справі № 320/14843/23, відповідно до яких неповнота, навіть очевидна з точки зору професійного судді, з якою позивач обґрунтував позовні вимоги, в тому числі й щодо правової підстави позову, а також ненадання доказів на підтвердження позовних вимог не можуть бути підставою для залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви позивачу в подальшому.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо повернення позовної заяви є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 353, 367, 379, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - адвоката Коцюби Владислава Олексійовича задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2025 року скасувати.

Справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3 % річних та інфляційні втрати направити до Подільського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук