___________ ХАДЖИБЕЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ___________
Пр. № 2-з/521/31/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

19 січня 2026 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси Сегеда О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними та скасування реєстраційних дій,

встановила:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними та скасування реєстраційних дій.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями Хаджибейського районного суду м. Одеси головуючим визначено суддю Сегеду О.М.

Ухвалою суду від 26 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними та скасування реєстраційних дій було залишено без руху, надано 10 денний строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 26 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

15 січня 2026 року представником позивача, діючого на підставі ордеру від 21 листопада 2025 року, подано заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої вказував, що ОСОБА_3 намагається продати нерухоме майно, яке фактично придбав ОСОБА_1 та ще й без його згоди, попри те, що фактичне управління й досі здійснює ОСОБА_1 , наприклад, останній договір оренди, завдяки якому та постійній присутності ОСОБА_1 на території останні 3 роки взагалі існує підприємство. Факт спроби та вартість продажу підтверджується скріншотом з мережі інтернет на якому видно, що даний об`єкт нерухомого майна станом на 18 липня 2025 року продається за 430 000 доларів США, що становить приблизно 17 800 000 грн. (сімнадцять мільйонів вісімсот тисяч гривень), також додається скріншот про продаж цього нерухомого майна від 03 квітня 2024 року. Також є відео, як ОСОБА_4 намагається продати нерухоме майно, в яке ОСОБА_1 вкладав свої кошти на протязі багатьох років й фактично визнає факт (не заперечує) його власності, при цьому вказує лише надуману причину - зраду ОСОБА_1 .

Крім того, зазначив, що наразі є наявність підстав вважати, що не застосування заходів забезпечення позову, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, через потенційну можливість відповідача відчужити це майно на користь третіх осіб.

У зв`язку з цим він змушений звернутися до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 1938,4 кв.м.) та є приватною власністю приватного підприємства «ЯНТАР», власником якого є ОСОБА_3

- заборони державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь- яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, проводити реєстраційні дії відносно Приватного підприємства «ЯНТАР», , щодо зміни та зміни відомостей про директора, підписантів, власників та всього керівного складу підприємства, а також розміру статутного капіталу Приватного підприємства «ЯНТАР», а також щодо внесення змін до статуту Приватного підприємства «ЯНТАР».

- заборонити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та іншим особам, які діють від їх імені чи в їхніх інтересах, а також будь-яким іншим особам перешкоджати ОСОБА_1 у фактичному користуванні та перебуванні на території Приватного підприємства «ЯНТАР», , за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Цвєтаєва, буд. 18.

- заборонити будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на обмеження доступу ОСОБА_1 до майна та приміщень Приватного підприємства «ЯНТАР», , а також намагання примусово усунути його з території підприємства.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суддя вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Частинами 1, 2 ст. 64 ЦПК України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України суд залежно від обставин справи може забезпечити позов повністю або частково.

Судом встановлено, що на даний час між сторонами по справі існує спірщодо визнання правочинів недійсними та скасування реєстраційних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників у справі про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників у справі про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про визнання правочинів недійсними та скасування реєстраційних дій, то суд знаходить достатніми та обґрунтованими доводи (мотиви) заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Суд вважає, що підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення (ч. 3 ст. 154 ЦПК) відсутні та зустрічне забезпечення не підлягає застосуванню.

Отже, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням позовних вимог ОСОБА_1 , збалансованості інтересів сторін та інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, суд приходить до висновку, що є підстави для забезпечення позову в частині а саме:

- накладення арешту на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 1938,4 кв.м.) та є приватною власністю приватного підприємства «ЯНТАР», власником якого є ОСОБА_3 .

- заборони державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь- яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, проводити реєстраційні дії відносно Приватного підприємства «ЯНТАР», , щодо зміни та зміни відомостей про директора, підписантів, власників та всього керівного складу підприємства, а також розміру статутного капіталу Приватного підприємства «ЯНТАР», а також щодо внесення змін до статуту Приватного підприємства «ЯНТАР».

В іншій частині заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними та скасування реєстраційних дій задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, що розташоване за адресою:

АДРЕСА_1 (загальною площею 1938,4 кв.м.) та є приватною власністю приватного підприємства «ЯНТАР», власником якого є ОСОБА_3 .

Заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь- яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, проводити реєстраційні дії відносно Приватного підприємства «ЯНТАР», , щодо зміни та зміни відомостей про директора, підписантів, власників та всього керівного складу підприємства, а також розміру статутного капіталу Приватного підприємства «ЯНТАР», а також щодо внесення змін до статуту Приватного підприємства «ЯНТАР».

В інший частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Уповноважити ОСОБА_1 або його представника, за умови наявності документів, що підтверджують його повноваження, вжити необхідні заходи для виконання ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: О.М. Сегеда