Номер провадження 2/725/4427/25
УХВАЛА

13.01.2026 року.Чернівецький районний суд міста Чернівців

в складі:

головуючої судді: Вольської-Тонієвич О.В.,

при секретарі Заяц Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Чернівецького районного суду міста Чернівців із вказаним вище позовом. Просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 14450грн., а також судові витрати.

05.01.2026 на електронну адресу суду від представника позивача ТОВ «Споживчий Центр» - Омельяненка Р.Р. надійшла заява про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю предмету спору. Вказував, що у відповідач повністю розрахувався з ТОВ «Споживчий Центр» за спірною заборгованістю. Просив заяву задовольнити та повернути із державного бюджету сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду.

Розгляд справи відбувався у відсутність учасників справи.

Дослідивши частково письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку:

Так, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України).

Разом з тим, суд вважає помилковими твердження представника позивача щодо наявності підстав для закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю предмета спору. При цьому суд виходить з наступного:

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 522/8782/16-ц роз`яснив, що мається на увазі під відсутністю предмета спору.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникнення).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Тобто слід зазначити, що факт виконання відповідачем претензій майнового характеру на стадії судового розгляду не свідчить про відсутність предмету спору. Провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судового рішення, за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Таким чином, сама по собі сплата відповідачем заборгованості не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України та повернення позивачу з Державного бюджету повної суми сплаченого ним судового збору.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу його право на звернення суду із заявою про відмову від позову та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.142, 206, 255, 260,353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ТОВ «Споживчий Центр» - Омельяненка Р.Р. про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю предмету позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Вольська-Тонієвич О. В.