ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2492/25 Номер провадження 22-ц/814/668/26Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Карпушин Г.Л.

розглянувши у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скарго ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Зачепіло Зоряною Ярославівною,

на рішення Шевченківського районного суду м.Полтави від 08 серпня 2025 року, постановлене суддею Савченко Л.І.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

п о с т а н о в и в:

26.02.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 30.11.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №5662149, за умов якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 12 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами такого договору.

Укладаючи указаний кредитний договір сторони зобов`язання вчинили дії, передбачені статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав такий договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджує добровільне укладення ним відповідного правочину та погодження істотних умов кредитування.

ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти відповідно до умов п.2.1. договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника.

Зазначає, що відповідач допустив порушення умов зобов`язання та не внесено коштів відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів.

Після відступлення на користь позивача права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок первинного кредитора, ні його правонаступника. Із підстав викладеного, просить захистити порушене право та стягнути з відповідача на користь позивача, як правонаступника первинного кредитора, заборгованість за кредитним договором у розмірі 36 042,60 грн, із якої: 10 800,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 24 642,60 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 600,00 грн - прострочена заборгованість за комісією.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Полтави від 08.08.2025 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суму заборгованості за кредитним договором №5662149 від 30.11.2023 у розмірі 36 042,60 грн, із яких: 10 800,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 24 642,60 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 600,00 грн - прострочена заборгованість за комісією.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору, а також виникнення у відповідача заборгованості за ним у розмірі, заявленому до стягнення, включно із нарахованими відсотками.

Не погодившись із таким рішенням відповідач, в інтересах якого діє представник - адвокат Зачепіло З.Я., оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Розгляд справи просить проводити за відсутності відповідача та його представника.

Зазначає, що кредитний договір не містить відомостей про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором саме відповідачем. Тоді як саме пособі зазначення у договорі персональних даних відповідача не підтверджує проходження ним верифікації та ідентифікації згідно із вимогами законодавства України.

Вважає не підтвердженими належними доказами твердження позивача щодо проходження позичальником верифікації та ідентифікації особи в особистому кабінеті позичальника, що, на думку сторони відповідача, свідчить про недоведеність факту укладення останнім кредитного договору.

Наголошує на відсутності у матеріалах справи доказів, які б підтверджували, що мобільний додаток або веб-сайт в мережі Інтернет (особистий кабінет відповідача) ТОВ «ФК «Мілоан» належать саме відповідачу, а також, що останній отримав від кредитора смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором.

Просить врахувати позицію Верховного Суду, сформовану у справі №545/1750/21 від 29.05.2021, у якій мало місце визнання кредитного договору недійсним з підстав порушення вимог Закону України «Про електронну комерцію»; указавши, що наведений кредитором алгоритм дій отримання кредиту через особистий кабінет на веб-сайті надавача фінансових послуг не вказує на наявність будь-якого доказу того, що саме позичальник будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису чи взагалі отримував його.

Також просить врахувати позицію Верховного Суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021, де касаційний суд дійшов висновку, що при оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи вказується особа, яка створила замовлення. Натомість, без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позичальником та кредитором не був би укладений, що відповідає позиції Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020.

Указує на відсутність у справі первинних бухгалтерських документів, які у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» могли б підтвердити наявність заборгованість. Тоді як доведеність наявної суми заборгованості за кредитними договорами є обов`язком позивача, яким ним не виконано, як і не надано доказів, які б підтверджували правомірність здійснення перерахунку кредитних коштів третьою особою.

Указує на відсутність у справі реквізитів повного карткового рахунку позичальника на який мало бути здійснено перерахування кредитних коштів, а також доказів, які б підтверджували перерахування кредитних коштів позичальнику. Також наголошує на відсутності доказів направлення відповідача досудової вимоги, яка має передувати зверненню в суд із позовом.

Зазначає, що саме лише підписання позичальником паспорту споживчого кредиту не означає укладення кредитного договору про споживчий кредит та дотримання його форми.

Посилаючись на вимоги статей 18, 21 Закону України «Про споживче кредитування» вважає несправедливими умови кредитування, оскільки заявлена до стягнення заборгованість за відсотками є неспівмірною до тіла кредиту та не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності. При цьому відповідач, будучи пересічним споживачем кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не зміг ефективно здійснити свої права та бути поінформованим про дійсні умови кредитування, викладені у декількох значних за обсягах документах.

Вважає, що кредитори, як фінансові установи, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукали позичальника на укладення договорів позики на вкрай невигідних для нього умовах, які позичальник не міг оцінити належно.

Просить врахувати, що нарахування відсотків здійснювалося кредиторами після закінчення строку дії відповідних зобов`язань, доказів на підтвердження пролонгації відповідних правочинів, - матеріали справи не містять, тоді як нарахування стягнення нарахувань у порядку частини другої статті 625 ЦК України у період воєнного стану для військовослужбовців заборонено у відповідності до вимог статті 14 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14.10.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 20.10.2025.

27.10.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд виходить із наступного.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Мілоан» із анкетою-заявою на кредит №5662149, яка містить персональні дані позичальника; умови кредитування./а.с.18/

30.11.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №5662149 (індивідуальна частина), за умов якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно із п.1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (п.1.1. договору).

Сума (загальний розмір) кредиту становить 12 000,00 грн (п.1.2. договору).

Кредит надається загальним строком на 105 днів з 30.11.2023 і складається з пільгового та поточного періодів (п.1.3. договору).

Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 15.12.2023 (рекомендована дата платежу) (п.1.3.1. договору).

Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 14.03.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) (п.1.3.2. договору).

Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 2 094,00 грн в грошовому виразі та 4 909,00% річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 39 894,00 грн у грошовому виразі та 16 142,00% річних у процентному значенні (орієнтовна річна процентна ставка за весь строк користування кредитом). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 14 094,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 51 894,00 грн. Всі указані в цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема, позичальник здійснить повне погашення заборгованості згідно із п.1.4. договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань та можуть не оновлюватися у випадку продовження позичальником строку кредитування (п.1.5. договору).

Комісія за надання кредиту: 600,00 грн, яка нараховується за ставкою 5% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1. договору).

Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1 494,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,83% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.1.5.2. договору).

Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 37 800,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3. договору).

Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_4 (п.2.1. договору).

Цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби зв`язку (п.6.1. договору).

Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Мілоан» через веб-сайт, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2. договору).

Позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору; не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив ТОВ «Мілоан» (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана ТОВ «Мілоан», в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору (п.6.3. договору).

Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.6.5. договору).

Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.7.1. договору).

Договір про споживчий кредит №5662149 від 30.11.2023 містить реквізити позичальника: ОСОБА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; адреса місця реєстрації (проживання) АДРЕСА_1 ; телефон: НОМЕР_2 ; підписаний ОСОБА_1 30.11.2023 11:10 одноразовим ідентифікатором 329322./а.с.10-15/

Додатком №1 до Договору про споживчий кредит №5662149 від 30.11.2023 є графік платежів; додаток №2 - заява на отримання кредиту, яка містить персональні дані позичальника ОСОБА_1 , а також відомості про умови кредитування, зокрема, платіжну картку позичальника на яку має бути перерахована сума кредиту: VISA DEBIT CLASSIC НОМЕР_4. Банк, що випусти картку: pb./а.с.16/; додаток №3 - додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором/а.с.17/.

30.11.2023 ТОВ «Мілоан» через банк платника ПриватБанк перерхувало ОСОБА_1 кошти згідно із договором 5662149 у розмірі 12 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням 116536290./а.с.19/

14.10.2024 ТОВ «Мілоан» складено довідку №б/н, якою підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з яким укладено договір про споживчий кредит №5661249 від 30.11.2023 ідентифікований товариством. Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відомості про ідентифікатор: 329322; дата і час відправки: 30.11.2023 11:10:28; номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор НОМЕР_2 ./а.с.17/

До позовною заяви позивачем приєднано відомості, складені ТОВ «Мілоан» за кредитним договором 5662149 про щоденні нарахування та погашення стосовно позичальника ОСОБА_1 за період із 30.11.2023 по 29.03.2024/а.с.19-20/; виписку з особового рахунку за кредитним договором 5662149 від 30.11.2023/а.с.21/

26.04.2024 між ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги №105-МЛ, за яким останній, з урахуванням Додаткової угоди №1 від 04.02.2025, серед іншого, набув право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №5662149 від 30.11.2023, що також підтверджується Актом приймання-передачі Реєстру боржників від 26.04.2024 та платіжною інструкцією від 26.04.2024 за №1401./а.с.21-28/

04.02.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сформувало претензію ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) за вих. №235775901/1497, із вимогою негайно погасити заборгованість у сумі 36 042,60 грн./а.с.29/

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Полтави від 08.05.2025 задоволено клопотання ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та витребувано у АТ «ПриватБанк» інформацію щодо перерахування 30.11.2023 первинним кредитором ТОВ «Мілоан» на рахунок ОСОБА_1 коштів у розмірі 12 000,00 грн згідно платіжного доручення №116536290./а.с.99/

16.06.2025 АТ КБ «ПриватБанк» повідомило суд про неможливість надати запитувану інформацію, оскільки за наданими відомостями не вдалося ідентифікувати вказану в запиті особу./а.с.105/

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із підстав доведеності, що відповідач уклав електронний договір, підписавши його у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому відповідний правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Будь-яких доказів щодо неправомірного використання сторонньою особою персональних даних відповідача, у тому числі доступу до банківського рахунку, відповідачем суду не надано. Натомість факт отримання позичальником кредитних коштів під час розгляду справи підтверджено наданими письмовими доказами, зокрема, платіжним дорученням про переказ грошових коштів.

Установивши викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, погодивши істотні умови кредитування, допустив неналежне виконання зобов`язання, унаслідок чого творилася заборгованість заявлена до стягнення позивачем, як правонаступником кредитора, розмір якої підтверджено належними доказами, зокрема банківською випискою з рахунків позичальника.

Апеляційний суд, переглядаючи судове рішення у межах доводів апеляційної скарги, із такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Із матеріалів справи убачається, що 30.11.2023 12:07:54 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Мілоан» із анкетою-заявою на кредит №562149, заповнивши її на сайті товариства, яка містить відомості про умови кредитування та його персональні дані; прийнявши рішення по заяві, ТОВ «Мілоан» погодив укладення із ОСОБА_1 договору про споживчий кредит №5662149 (індивідуальна частина), укладений між сторонами 30.11.2023 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника.

Крім одноразового ідентифікатору реквізити сторін договору мають інші відомості про відповідача, а саме: дані паспорту та ідентифікаційний код, тобто в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» відповідний договір, підписаний відповідачем, і є належним та допустимим доказом на підтвердження існування зобов`язань.

Доказів, що указаний в договорі одноразовий ідентифікаторта персональні дані належать третім особам, а не позичальнику, останнім суду не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договорів виключає підстави вважати, що без їх погодження позичальник міг отримати кредитні кошти.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19.

Отже, підписавши указаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому істотні умови кредитування та взяв на себе відповідні зобов`язання. При цьому, нерозуміння умов зобов`язання не звільняє сторону від його виконання. Це загальний принцип цивільного права, який означає, що особа, яка прийняла на себе зобов`язання, несе відповідальність за його виконання. До того ж, діючи добросовісно, позичальник, будучи попередньо ознайомленою із умовами кредитування, мав можливість відмовитися від договору без пояснення причин. Відповідач таким правом не скористався та до звернення позивача в суд із відповідним позовом не ставив під сумнів умови кредитування, зокрема, розмір відсотків, у контексті їх несправедливості.

За встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновка, що позичальник, будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов зобов`язання, погодив істотні умови кредитування та допустив порушення їх виконання.

Доводи апеляційної скарги, що кредитний договір не містить відомостей про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором саме відповідачем спростовуються наявними у справі доказами, зокрема, аркушем 1 договору про споживчий кредит №5662149 (індивідуальна частина), який містить відомості про його підписання ОСОБА_1 30.11.2023 11:10 одноразовим ідентифікатором 329322/а.с.10/; а також відомостями первинного кредитора ТОВ «Мілоан» щодо проведення процедури ідентифікації особи позичальником та направлення на вказаний ним номер мобільного телефону ( НОМЕР_2 ) 30.11.2023 11:10:28 одноразового ідентифікатора 329322./а.с.17/

Доказів на спростування дотримання первинним кредитором процедури проходження позичальником верифікації та ідентифікації особи в особистому кабінеті позичальника, стороною відповідача не надано. При цьому, саме процесуальним обов`язком відповідача є надання суду доказів, які б спростовували приналежність йому номеру мобільного телефону НОМЕР_2 , отримання за цим номером одноразового ідентифікатора (329322), а також відсутність реєстрації особистого кабінету на веб-сайті ТОВ «Мілоан», який у цій справі не є учасником судового процесу.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували перерахування чи отримання відповідачем кредитних коштів, спростовуються наявними у справі доказами, а наявні у справі розрахунки та виписка містять детальні обґрунтування розміру стягнення та її складових, у тому числі, підстав та періодів нарахування, сум на які здійснено нарахування процентів.

При цьому колегія суддів приймає до уваги вимоги процесуального закону, який покладає тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах №910/18036/17 від 02.10.2018, №917/1307/18 від 23.10.2019.

У цій справі позивачем доведено належними доказами наявність волевиявлення сторін на укладення правочину, фактичне отримання позичальником кредитних коштів, а також підставність стягнення заборгованості за кредитом в розмірі, заявленому до стягнення позивачем, як правонаступником кредитора.

Наведене стороною відповідача у доводах апеляційної скарги позиція Верховного Суду не є релевантною до фактичних обставин цієї справи та зводиться до довільного трактування норм пава, зокрема, Закону України «Про електронну комерцію», на власну користь.

Посилання відповідача у доводах апеляційної скарги на відсутність у справі реквізитів повного карткового рахунку позичальника на який мало бути здійснено перерахування кредитних коштів, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки надані стороною позивача докази логічно та послідовно підтверджують дотримання алгоритму дій при укладенні кредитного договору та його фактичне виконання первинним кредитором у спосіб погоджений сторонами зобов`язання, а саме, шляхом безготівкового перерахування через АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок з використанням карти НОМЕР_4. Належних та допустимих доказів, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на відповідний картковий рахунок, а також, що він не належить відповідачу, останнім суду не надано, а тому за правилами частини четвертої статті 12 ЦПК України він несе ризик настання наслідків із цим пов`язаних.

Доводи апеляційної скарги стосовно порушення вимог статті 21 Закону України «Про споживче кредитування» правильність таких висновків не спростовують та зводяться до загального цитування наведеної норми Закону, частина перша якої містить обов`язок споживача, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. При цьому, у межах заявленого спору позивачем не заявлено вимог про стягнення пені, а підстави та розмір процентів визначено сторонами зобов`язань, а їх нарахування здійснено упродовж строку дії відповідних правочинів.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, посилання на порушення вимог п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, що з моменту отримання права грошової вимоги до ОСОБА_1 новим кредитором не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій, а тому, період нарахування відсотків за користування кредитними коштами у відповідності до договору не охоплюється періодом призову відповідача на військову службу по мобілізації.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Зачепіло Зоряною Ярославівною, - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Полтави від 08 серпня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

Г.Л. Карпушин