К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткова)

19 січня 2026 року місто Київ

справа № 756/4146/25

апеляційне провадження № 22-з/824/95/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гули Марії Сергіївни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 23 грудня 2024 року в розмірі 43 000,00 доларів США, три відсотки річних в розмірі - 87 доларів США 12 центів , витрати по сплаті судового збору в розмірі 12 112,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 15 серпня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 23 грудня 2024 року в розмірі 43 000,00 доларів США, три відсотки річних в розмірі - 87 доларів США 12 центів , витрати по сплаті судового збору в розмірі 12 112,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Токовенка О.В. - задоволено частково. Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 серпня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 87,12 доларів США скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

23 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Гули М.С., про ухвалення додаткового судового рішення у справі, в якій вона вказує, що позивач поніс судові витрати у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 50 000 грн. Вважає, що вказані судові витрати підлягають стягненню у повному обсязі з відповідача.

09 січня 2026 року надійшли заперечення щодо ухвалення додаткового судового рішення від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Токовенка О.В., в яких він просить зменшити розмір заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу до 5 000 грн. Заперечення мотивовано тим, що такі дії як аналіз законодавства та пошук необхідної судової практики для складання відзиву на апеляційну скаргу; консультація клієнта стосовно правових підстав подання відзиву, роз`яснення правової позиції та подальших дій охоплюються діями адвоката з підготовки відповідних процесуальних документів, а саме відзиву на апеляційну скаргу, про що зазначено в п. 3 Переліку наданих послуг. Заявлений обсяг витраченого часу та зазначений у пункту 3 Детального опису робіт, не може бути визнаний обґрунтованим і таким, що відповідає реальній складності справи та фактичному обсягу наданих адвокатських послуг.Заявлені позивачем витрати на підготовку та написання заперечення на клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи у розмірі двох годин роботи адвоката не відповідають критеріям розумності та співмірності. Насамперед слід врахувати, що подане відповідачем клопотання носило процесуально чіткий та зрозумілий характер, стосувалося лише питання необхідності проведення експертизи та не потребувало складного аналізу чи вивчення значного обсягу матеріалів. Відповідно, заперечення на таке клопотання є типовим Документ сформований в системі «Електронний суд» 09.01.2026 6 процесуальним документом, який не відзначається складністю ані за змістом, ані за правовим обґрунтуванням. Крім того, слід зауважити, що заперечення аналогічного змісту готувалося в суді першої інстанції, а тому не потребувало в апеляційній інстанції окремого значного витрачання часу адвоката.

Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті (частина третя статті 259 Цивільного процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, заперечення представника відповідача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку з реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й стримування від подання безпідставних позовів (скарг).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 надавала адвокат Гула М.С.

04 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» адвокат Гула М.С. подала до Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказав, що розмір витрат на професійну правничу допомогу буде складати фіксований гонорар у розмірі 50 000 грн. Остаточний розмір судових витрат буде подано у встановлений законом строк та спосіб.

До заяви про ухвалення додаткового судового рішення, яка подана адвокатом Гулою М.С. долучено у копіях: витяг з Договору про надання правової допомоги №1251-19/03/2025 від 19.03.2025 року; договір передоручення №б/н від 16.04.2025 року; Додаткова угода №31/10/2025 від 31.10.2025 року до Договору про надання правової допомоги №1251-19/03/2025 від 19.03.2025 року; Акт №19/12/25 приймання-передачі наданих послуг від 19.12.2025 року до Договору про надання правової допомоги №1251-19/03/2025 від 19.03.2025 року; Додаток №1 до Акту №19/12/25 приймання-передачі наданих послуг від 19.12.2025 року до Договору про надання правової допомоги №1251-19/03/2025 від 19.03.2025 року.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Враховуючи складність справи, суть спору (стягнення боргу за договором позики), результат розгляду справи, підстави задоволення позовних вимог, характер наданих послуг, участь адвоката під час розгляду справи у суді першої інстанції та його обізнаність з правовою проблематикою у справі на стадії апеляційного перегляду, витрачений час на складання відзиву на апеляційну скаргу, участь у судовому засіданні, яке тривало близько 11 хвилин, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах перегляду цієї справи в суді апеляційної інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

З огляду на наведене, заява представника ОСОБА_1 адвоката Гули М.С. про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гули Марії Сергіївни про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн., понесених у зв?язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: