УХВАЛА

20 січня 2026 року

м. Київ

справа № 570/5205/24

провадження № 61-628ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Мидзкою Романом Володимировичем, на додаткове рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 09 травня 2025 року

та постанову Рівненського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімія парк», Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімія парк», Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації про стягнення матеріальної шкоди.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 11 грудня

2025 року, задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімія парк», Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації про стягнення матеріальної шкоди.

Стягнуто з Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 175 015,32 грн.

У позовних вимогах до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімія парк» відмовлено.

Вирішено питання стягнення судового збору.

Додатковим рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 09 травня 2025 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду

від 11 грудня 2025 року, задоволено заяву про винесення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімія парк», Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації про стягнення матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімія парк» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2025року у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімія парк», Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації про стягнення матеріальної шкоди за касаційною скаргою Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року відмовлено (провадження № 61-16260ск25).

У січні 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Мидзкою Р. В., на додаткове рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 09 травня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду

від 11 грудня 2025 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Предметом касаційного оскарження є додаткове рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду за результатами його перегляду про стягнення судових витрат у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не впливає на формування єдиної правозастосовчої практики.

Судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, що було констатовано Верховним Судом в ухвалі від 26 грудня 2025 року у справі № 570/5205/24.

Додаткове рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 09 травня 2025 року та постанова Рівненського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року, які оскаржуються у касаційному порядку, є судовим рішенням у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому також не підлягають касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі або у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка

є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)

Ураховуючи наведене, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Мидзкою Романом Володимировичем, на додаткове рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 09 травня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду

від 11 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімія парк», Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник