ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1841/26 Справа № 214/853/24 Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С.І. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м.Кривий Ріг

Справа №214/853/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:

позивач Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Тукало Володимир Іванович, на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2025 року, яке ухвалено суддею Сіденком С.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 01 жовтня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (надаліАТ«ТАСКОМБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 03.03.2021 року AT «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №9594887_ELITE. підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ «Такскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов Договору. Заява-договір оформлена (заповнена та підписана) у двох примірниках, по одному для Клієнта та для АТ «ТАСКОМБАНК» та є документом, що підтверджує відкриття поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів.

Відповідно до умов Кредитного договору позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 100 000,00 гривень; на поточний рахунок НОМЕР_1 строк дії кредитного ліміту становить 365 днів; відсоткова ставка за встановлення кредитного ліміту 48% відсотків річних. Штраф прострочення строків сплати ОМП становить 100,00 грн. Штраф застосовується за кожен факт порушення (п.3.6. р.1). Підписавши Заяву-договір, відповідач підтвердив достовірність відомостей, обізнаність з умовами кредитування та їх розуміння. Виписка та Розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви. Дана інформація є відомою Боржнику. Разом із тим повідомляють, що умови вищезазначеного Кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни.

Станом на 04.01.2024 року заборгованість позичальника за Кредитним договором, становить 297 183,93 грн. в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 190 733,97 грн., заборгованість по відсоткам (в т. ч. прострочена) 106 449,96 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» кредитну заборгованість за Заявою-договором № 9594887_ELITE від 03.03.2021 року в розмірі 324949,47 грн. та понесені судові витрати в розмірі 4457,76 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Тукало В.І., просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з?ясування судом обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, як вбачається із позовної заяви, предметом позову є грошові кошти в загальній сумі: 297 183 грн 93 коп., включно: по тілу кредиту: 190733,97 та по відсотках: 106449,96. Указана сума також відображена в процесуальних документах суду, зокрема, в ухвалі про відкриття провадження. На адресу відповідача не надходило заяв про збільшення позовних вимог, проте, у резолютивній частині судового рішення зазначена інша сума ніж у позовній заяві, а саме: 324949,47 грн. та понесені судові витрати в розмірі 4457,76 грн. Таким чином, суми заявлені в позовній вимозі та суми які відображені і рішенні суду є різними, в сторону збільшення на користь позивача. Указані обставини вважає порушенням принципу диспозитивності.

Судом не було враховано довідки, виданої позивачем, з якої вбачається відсутність будь якої заборгованості відповідача перед позивачем, станом на 14.02.2024, за кредитним договором № 9594887_ELITE від 03.03.2021.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, відповідач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 березня 2021 року відповідач ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву у АТ "Таскомбанк", у якій погодився з тим, що Публічна пропозиція АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на вебсайтіwww.tascombank.com.ua, Умови підключення до клієнт-банку «ТАС24», Правила обслуговування корпоративних клієнтів і Тарифи банку, разом з цією Заявою-договором, становлять Договір банківського обслуговування та є його невід`ємними частинами.

03 березня 2021 року відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту за карткою «Elite», у якому зазначено інформацію про умови кредитування: строк кредитування становить 365 місяців з автоматичною пролонгацією; мета отримання кредиту споживчі цілі; пільгову процентну ставку встановлено у розмірі 0,00001 % річних, базову процентну ставку 48 % річних; тип процентної ставки фіксована; пеня відсутня; штраф нараховується у розмірі 100 гривень за кожен факт прострочення сплати; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, становить 56 %.

У Паспорті споживчого кредиту зазначено, що позичальник ознайомився з умовами кредитування та загальною вартістю кредиту.

Кредитні кошти відповідачу були надано у спосіб, зазначений у Заяві-договору № 9594887_ELITE від 03.03.2021 року про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до списку «032» відправлення рекомендованим листом, відповідачу ОСОБА_1 за адресою його проживання: АДРЕСА_1 , АТ «ТАСКОМБАНК» направлялось Повідомлення-вимога № 15887/70.2.1 від 04.07.2023 року щодо дострокового повернення кредитних коштів, однак відповідачем вимога не виконана, заборгованість не погашена (а.с.44-45).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, відповідач має заборгованість перед позивачем, станом на 04.01.2024, у розмірі 297 183,93 грн., яка складається з: 190 733,97 грн. заборгованість по тілу кредиту; 106 449,96 грн. заборгованість по процентам.

На виконання вимог ухвали суду першої інстанції, позивачем АТ «Таскомбанк» надано розрахунок заборгованості по кредитному договору № 9594887_ELITE від 03.03.2021 року укладеного з ОСОБА_1 , згідно якого заборгованість, станом на 24.04.2024, становить 324949,47 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконував умови договору в частині повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з нього на користь позивача АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованості за Договором № 9594887_ELITE від 03.03.2021 року, яка виникла станом на 24.04.2024, у розмірі 324949,47 грн.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановлено та в апеляційному порядку не оспорюється, що 03 березня 2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 9594887_ELITE, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 100 000,00 грн. на поточний рахунок НОМЕР_1 , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48%, на строк 365 днів, з автоматичною пролонгацією.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

В матеріалах справи міститься виписка за рахунком ОСОБА_1 , якою підтверджено наявність заборгованості за тілом кредиту, станом на 04 квітня 2024 року, у розмірі 190 733,97 грн., й доказів протилежного суду не надано.

Посилання відповідача ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на довідку АТ «Таскомбанк», з якої вбачається відсутність будь якої заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № 9594887_ELITE від 03.03.2021, станом на 14.02.2024, колегією суддів не приймаються, оскільки цією довідкою не охоплено суму, яка є предметом спору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

З розрахунку заборгованості випливає, що проценти за користування грошовими коштами, при зверненні до суду з даним позовом, банк нараховував в межах узгодженої між сторонами процентної ставки та в межах строку дії договору, й цей розмір відповідачем не спростовано.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо порушення судом принципу диспозитивності цивільного процесу та вихід суду за межі заявлених позовних вимог.

Так, згідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власнийрозсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором № 9594887_ELITE від 03 березня 2021 року, станом на 04 січня 2024 року, у розмірі 297 183,93грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 190 733,97 грн., заборгованість по відсоткам (в т. ч. прострочена) 106 449,96 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, позивач АТ «ТАСКОМБАНК» позовні вимоги не змінював та не уточнював.

Тобто, АТ «ТАСКОМБАНК» на власний розсуд розпорядився своїми правами та правової підстави для стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, станом на 24 квітня 2024 року, у суду першої інстанції не було.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, зменшивши загальний розмір заборгованості, стягнутої з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК», змінити, зменшивши цей розмірі з 324949,47 гривень до 297 183,93 грн., тобто, до суми заявленої у позові.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Разом з тим, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Осільки, позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені відповідачем ОСОБА_2 відшкодування не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Тукало Володимир Іванович, - задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2025 року в частині загального розміру заборгованості, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», змінити, зменшивши цей розмірі з 324 949 гривень 47 копійок до 297 183 (двісті дев`яносто семи тисяч ста вісімдесяти трьох) гривень 93 (дев`яносто трьох) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 січня 2026 року.

Головуючий:

Судді: