Справа №466/8796/25
Провадження №2/463/664/26
УХВАЛА

про повернення справи

19 січня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Мармаша В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Цебрик Х.В.,

оглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Прокредит Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», з участю третіх осіб приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кисильова Н.В., приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу Амбросійчук Л.В., державного реєстратора Львівського міського управління юстиції Байко Т.Я. в особі правонаступника Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. про визнання недійсним договорів та скасування запису про іпотеку,

встановив

Позивач звернувся до суду із зазначеною вище позовною заявою.

Оглянувши матеріали позовної заяви суд дійшов до наступного висновку.

26.12.2025 справа надійшла до Личаківського районного суду м. Львова на підставі розпорядження голови Шевченківського районного суду м. Львова, винесеного відповідно до ст. ст. 31, 41 ЦПК України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2026 суддю Мармаша В.Я. визначено головуючим суддею.

Вивчивши матеріали даної справи, вважаю, що таку належить повернути до Шевченківського районного суду м. Львова з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 34 ЦПК України, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи. Передача справи з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі розпорядження голови суду на розгляд суду, найбільш територіально наближеного до цього суду.

Підстави для відводу судді визначені у ст. 36 ЦПК України, а порядок його вирішення регламентовано ст. 40 ЦПК України.

Зокрема, згідно з ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Системний аналіз положень ч. 1 ст. 34, ч. 9 ст. 40, ч. 2 ст. 258 ЦПК України свідчить про те, що питання про самовідвід може бути вирішено лише ухвалою суду, яка постановляється в нарадчій кімнаті.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, питання відводу 12 суддів Шевченківського районного суду м. Львова вирішено ухвалами суду, зокрема ухвалою судді Торської І.В. від 04.11.2025, Зими І.Є. від 07.11.2025, ОСОБА_4 від 11.11.2025, ОСОБА_5 від 13.11.2025, ОСОБА_6 від 14.11.2025, ОСОБА_7 від 17.11.2025, ОСОБА_8 від 18.11.2025, ОСОБА_9 від 19.11.2025, Білінської Г.Б. від 20.11.2025, ОСОБА_10 від 24.11.2025, ОСОБА_11 від 19.12.2025, ОСОБА_12 від 22.12.2025.

У свою чергу, суддею Шевченківського районного суду м.Львова Глинською Д.Б. заява про самовідвід не заявлялася, ухвала, якою вирішувалась така заява в матеріалах справи відсутня, що свідчить про те, що питання про самовідвід інших суддів у встановленому законом порядку не вирішено і відповідно, підстави для направлення матеріалів справи до іншого суду на даний час відсутні. Крім того, у матеріалах справи відсутній протокол про неможливість проведення автоматизованого розподілу судової справи між суддями після відведення останнього судді відповідного суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справах «Сокуренко і Стригун проти України» зазначається, що термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За змістом ч. 1 ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Таким чином, оскільки заяви про самовідвід усіх суддів Шевченківського районного суду м. Львова не вирішені у встановленому законом порядку, а справа за правилами виключної підступності підсудна саме цьому суду, Личаківський районний суд м. Львова не може вважатись повноважним судом для її розгляду, а оскільки така обставина є безумовною підставою для скасування судового рішення, яким закінчується розгляд справи, матеріали такої справи належить повернути до Шевченківського районного суду м. Львова для прийняття до свого провадження та вирішення заяв суддів про самовідвід, у разі надходження таких.

Керуючись ст. ст. 31, 34, 40, 258, 260 ЦПК України, суд,

постановив:

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Прокредит Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», з участю третіх осіб приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кисильова Н.В., приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу Амбросійчук Л.В., державного реєстратора Львівського міського управління юстиції Байко Т.Я. в особі правонаступника Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. про визнання недійсним договорів та скасування запису про іпотек - повернути в Шевченківський районний суд м. Львова для розгляду у передбаченому ЦПК України порядку.

Ухвала складена та підписана 19 січня 2026 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Мармаш В. Я.