19.01.2026 Справа № 756/298/26
Справа пр. №2-о/756/120/26
ун. № 756/298/26
У Х В А Л А

19 січня 2026 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Андрейчук Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа - Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

Заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду в порядку цивільного судочинства з заявою, в якій просили суд встановити факт реєстрації шлюбу, укладеного між ними.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід залишити без руху з таких підстав.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов такого висновку.

За положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що мають юридичне значення та можуть бути встановлені судом в порядку окремого провадження, окреслений ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Однак він не є вичерпним, позаяк згідно з нормою ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Підсудність справ за заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначена ч. 1 ст. 316 ЦПК України. Так, цією нормою передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

За приписами ч. 2 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Загальні правила територіальної підсудності цивільних справ та окремі правила підсудності справ за вибором позивача (ч. ч. 1-5 ст. 28 ЦПК України) встановлені нормами ст. ст. 27, 28 ЦПК України. Так, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, або за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Місце проживання чи перебування фізичної особи визначається відповідно до ст. 29 ЦК України і ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 (далі - Порядок) визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.

Відповідно до п. 4 Порядку особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Отже, особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення. Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21 зазначено, що положення ч. 1 ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - позивача. Тому позови, наведені в ч. 1 ст. 28 ЦПК, не можуть пред`являтися за фактичним місцем проживання або перебування позивача, відмінним від зареєстрованого.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 758/15840/16-ц, від 16 жовтня 2019 року по справі № 449/1352/15-ц, вирішуючи питання щодо територіальної підсудності справ окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, виснував, що за положеннями ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Водночас для визначення підсудності справи має значення саме зареєстроване місце проживання заявника.

Згідно з відомостями, отриманими судом з Єдиного державного демографічного реєстру, місце проживання заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Оболонського району міста Києва. Також суд отримав відповідь щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, згідно з якою місце перебування заявника

ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Зважаючи на те, що місце проживання чи місце перебування заявників не зареєстроване в Оболонському районі міста Києва, справа за їхньою заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, не підсудна Оболонському районному суду міста Києва.

За положеннями ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зважаючи на те, що місце перебування одного з заявників зареєстроване в Дарницькому районі міста Києва, справа за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 належить до територіальної юрисдикції (підсудна) Дарницького районного суду міста Києва, її слід передати на розгляд цьому суду.

За приписами ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 31, ч. 9 ст. 187, ч. 1 ст. 316 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа - Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту, що має юридичне значення, передати за підсудністю на розгляд Дарницькому районному суду міста Києва у зв`язку з тим, що вказана справа не підсудна Оболонському районному суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Суддя Тарас АНДРЕЙЧУК