УХВАЛА

19 січня 2026 року

м. Київ

справа № 553/2226/25

провадження № 61-547ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Полтави від 06 серпня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача пеню 3 % за прострочення зобов`язання у розмірі 337 330,00 грн за період з 21 лютого 2024 року до 23 травня 2025 року, що складається з 24 400,00 грн - несвоєчасна сплата компенсації та 3 % пені в день 312 930,00 грн відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за прострочення сплати компенсаційних коштів.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, шо 21 лютого 2024 року він зателефонував в Кол-Центр ТОВ «Полтаваенергозбут» та просив, щоб перевірили правильність розрахунків за електроенергію з період з 25 січня 2019 року до 01 лютого 2024 року у строк 5 робочих днів із дати звернення. Проте, відповіді йому у зазначений строк надано не було. Зазначеним, на його думку, порушено строк розгляду звернення щодо проведення перевірки правильності виставлених рахунків.

Вказував, що згідно з постановою від 12 червня 2018 року № 375 «Про затвердження Порядку забезпечення стандартів якості електропостачання та надання компенсацій споживачам за їх недотримання» до гарантованих стандартів якості надання послуг електропостачальником належить розгляд звернень споживачів щодо перевірки правильності рахунка за електричну енергію у строк 5 робочих днів з дати отримання звернення.

Згідно з пунктом 7.5 вказаного Порядку електропостачальник надає споживачу компенсацію за недотримання гарантованого стандарту якості шляхом урахування суми відповідної компенсації в рахунку за спожиту електричну енергію у строк не більше 45 днів з дня недотримання гарантованого стандарту якості наданих послуг.

Згідно з пунктом 7.11 вказаного Порядку у разі недотримання пункту 7.5. щодо строків надання компенсації за недотримання гарантованих стандартів якості надання послуг сума відповідної компенсації подвоюється.

Також надав розрахунок пені 3 % 16 470 грн (45 днів порушення х 366 грн пені) 296 460грн (732 грн пені х 405 днів), а всього 312 930,00 грн.

Враховуючи викладене просив задовольнити його позовні вимоги.

У червні та липні 2025 року ОСОБА_1 подавав заяви заперечення.

Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 06 серпня 2025 року заяви-заперечення позивача повернуто позивачу.

Рішенням Подільського районного суду м. Полтави від 06 серпня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Полтаваенергозбут» про відшкодування відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Полтави від 06 серпня 2025 року задоволено частково. Ухвалу Подільського районного суду м. Полтави від 06 серпня 2025 року скасовано. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Полтави від 06 серпня 2025 року. залишено без задоволення. Рішення Подільського районного суду м. Полтави від 06 серпня 2025 року залишено без змін.

У січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Подільського районного суду м. Полтави від 06 серпня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року, в частині залишення апеляційної скарги без задоволення.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у справі складає 337 330,00 грн, яка станом на 01 січня 2026 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 209 х 250 = 802 250,00 грн).

Враховуючи зазначене вище, рішення Подільського районного суду м. Полтави від 06 серпня 2025 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі, з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Верховний Суд зазначає, що у даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.

Проте, касаційна скарга не містить обґрунтованих аргументів, які б вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв, а справа мала виняткове значення для заявника.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання заявника на положення підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих.

Інших доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Полтави від 06 серпня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про відшкодування шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков
Р. А. Лідовець
Д. Д. Луспеник