Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року місто Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В.; за участі секретаря судового засідання Терещук М.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди,

встановив таке.

До суду звернулась позивачка із зазначеною позовною заявою. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

09 грудня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника Заклецького В. В.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Позиції сторін.

Позивач заявила про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням, в розмірі 350 000 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. В обґрунтування послалася на багаторічну роботу на підприємстві відповідача у шкідливих умовах та наявність професійного хронічного захворювання, 35 % втрати професійної працездатності. Зважаючи на професійне захворювання та втрату працездатності, змінилися стиль та якість життя позивачки, і це завдає їй моральних страждань. Вона постійно відчуває сухий приступоподібний кашель, іноді турбує кашель з виділеннями слизового характеру, переважно вранці, свист та хрип у грудях, періодичні напади ускладненого дихання за типом ядухи, які виникають після фізичного навантаження та в нічний час, турбують до 2-3 разів на тиждень, підвищена втома, пітливість, біль у шийному та в попереко-крижовому відділі хребта з іррадіацією болю у верхні та нижні кінцівки, переважно ліві, оніміння кінцівок у нічний час, іноді судоми а нижніх кінцівка, утруднення ходи. Такий стан здоров`я позивачки не дає їй можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою, улюбленими справами. Раніше вона вела активний спосіб життя, любила мандрувати з сім`єю, їздила в гори, гуляла лісом, збирала гриби, зустрічалася із подругами. Наразі позивачка змушена відмовитися від свого звичного способу життя. У зв`язку з професійним захворюванням, їй доводиться багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності, а під час лікування переносити біль, приймати велику кількість ліків. Через стан здоров`я позивачки, більша частина хатньої роботи лягла на плечі її чоловіка, що призводить до напружених стосунків та сварок між подружжям. Крім того, раніше позивачка мала багато подруг, які підтримували її захоплення. Натомість, через хворобу, зв`язки з друзями порушилися, що спричиняє додаткові душевні страждання для позивачки. Незважаючи на те, що їй лише 50 років, через ушкодження здоров`я позивачка почувається старою та хворою людиною.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечив проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на таке. Робота на гірничодобувному підприємстві обумовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, усунути які неможливо з об`єктивних причин, порядок та вимоги щодо роботи в шкідливих умовах регламентовані законодавчо і компенсуються пільгами. При укладенні з ПрАТ «СУХА БАЛКА» трудового договору, позивача було ознайомлено з умовами праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства, при цьому позивач свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці збільшує ризик професійного захворювання, і це залежить від самого працівника, оскільки лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. Також ПрАТ «СУХА БАЛКА» надавало позивачу встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 тощо. Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Більше того, на ПрАТ «СУХА БАЛКА», відповідно до вимог законодавства, повсякчас застосовуються заходи щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників, шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, позитивного досвіду охорони праці. Умови праці, у яких працював позивач, не створювались ПрАТ «СУХА БАЛКА», а є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземним способом. Тому ймовірною причиною професійного захворювання ОСОБА_1 є незастосування нею у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту, не зважаючи на забезпечення ними у повному обсязі. З боку відповідача відсутні будь-які неправомірні дії та вина, які є обов`язковими умовами для виникнення обов`язку з відшкодування моральної шкоди. Позивач також не довела доказами свої душевні страждання та переживання. Крім того, моральна шкода у зазначеній сумі є завищеною, необґрунтованою та не доведеною позивачкою.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно з копією трудової книжки ОСОБА_1 (а. с. 7), з 04.05.2005 року до 02.04.2024 року вона працювала машиністкою конвеєру 2-го розряду шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка» дробильно-сортувальної фабрики.

За висновком Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 27.05.2024 року, згідно з державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України від 08.04.2014 № 248, умови праці ОСОБА_1 3 класу 2 ступеня «Шкідливі» (а. с. 8-10).

Відповідно до Медичного висновку профпатологічної лікарсько-консультативної комісії Відокремленого підрозділу «Науково-практичного медичного центру професійного здоров`я Національного університету Охорони здоров`я України імені П.Л. Шупика» №18/194 від 30.10.2024, а також Медичного висновку закладу охорони здоров`я лікарсько-експертної комісії, що має право встановлювати остаточний діагноз хронічних професійних захворювань про наявність хронічного професійного захворювання Відокремленого підрозділу «Науково-практичного медичного центру професійного здоров`я Національного університету Охорони здоров`я України імені П.Л. Шупика» від 25.06.2025 протокол № 25/348 (а. с. 11-13), у позивачки наявні хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії, емфізема легень, помірний пневмофіброз, легенева недостатність першого ступеня, радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шайна С6, С7, С8 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами. Захворювання професійні.

Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 31.07.2025 (а. с. 14-18), ОСОБА_1 працювала машиністкою конвеєру в умовах впливу небезпечних та шкідливих факторів 18 років 10 місяців на шахті «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка», дільниця № 30; акт містить посилання на шкідливі умови праці та обставини виникнення хронічного професійного захворювання, пов`язаного з роботою у відповідача на шахті «Ювілейна»; причинами виникнення вказані: аерозоль переважно фіброгенної дії (перевищення гранично допустимих норм коцентрації кремнію діоксиду кристалічного при вмісті пилу від 10 до 70% в повітрі робочої зони) та важкість праці (п. 18 Акта). Провини позивачки у виникненні в неї професійного захворювання не встановлено. В Окремій думці членів комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 (а. с. 19-20) викладено, що ПрАТ «СУХА БАЛКА» як роботодавець не винне у виникненні професійного захворювання позивачки, а умови її праці не створилися керівництвом шахти «Ювілейна» ПрАТ «СУХА БАЛКА», а є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземним способом. Тому ймовірною причиною професійного захворювання ОСОБА_1 є незастосування нею у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту, не зважаючи на забезпечення ними у повному обсязі.

Також суду надано Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 74/25/2365/Р від 29.10.2025 (а. с. 21-22). Згідно з цим Витягом констатовано наявність легкого порушення життєдіяльності та самообслуговування, відсутність стійких функціональних порушень, які дають право на інвалідність, група інвалідності не встановлена.

Суду надано також Виписний епікриз з медичної картки стаціонарного хворого № 3637/1163 неврологічного відділення від 17.11.2023 щодо ОСОБА_1 (а. с. 23), Виписки із медичних карток стаціонарного хворого ОСОБА_1 (а. с. 24-32). Надана документація підтверджує, що позивачка потребує періодичного стаціонарного лікування та медикаментозного лікування, санаторно-курортного лікування в період ремісії, спостереження лікарів.

Зміст правовідносин сторін у цьому спорі складають відносини, що пов`язані з виникненням у працівника (позивача) професійного захворювання, обставин заподіяння внаслідок цього йому моральної шкоди та наявність або відсутність підстав для відшкодування такої шкоди з боку роботодавця (відповідача). Постає також питання, у разі наявності підстав для відшкодування шкоди, про її розмір та, у разі стягнення, питання про урахування чи неврахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Позовну заяву обґрунтовано втратою працездатності на 35 % внаслідок хронічного професійного захворювання.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Оцінка аргументів сторін та висновки суду.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з ч. 3, 4 зазначеної статті, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 3 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці; забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, роботодавець повинен забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань у працівників.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується на принципах, серед яких - принцип пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Згідно зі ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 237? КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З наведених норм суд робить висновок про те, що створення і забезпечення нешкідливих умов праці це зона відповідальності працедавця. Якщо виникає потреба у застосуванні індивідуальних засобів захисту, пропонованих роботодавцем, працівником, то таке використання забезпечується контролем з боку першого та його правом і можливістю притягнення до дисциплінарної відповідальності другого. Про це свідчать норми статей КЗпП України: 139 («Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці»), 159 («Обов`язок працівника виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці») та 160 («Постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на роботодавця»). Додержання вимог про охорону праці є частиною трудової дисципліни (стаття 139 КЗпП України розміщена у главі Х з відповідною назвою). За порушення трудової дисципліни до працівника можуть бути застосовані стягнення; процедура притягнення до дисциплінарної відповідальності, врегульована ст. 147-152 КЗпП України, є формалізованою, а накладення дисциплінарного стягнення оформлюється рішенням/розпорядженням власника/адміністрації (ст. 149 КЗпП України: «стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку»).

Суд вважає, що відповідач повністю відповідальний за шкідливі умови роботи позивача на його підприємствах (/відокремлених підрозділах тощо).

З сукупності досліджених доказів суд дійшов висновку про причинно-наслідковий зв`язок між роботою на підприємстві відповідача та встановленими у ОСОБА_1 хронічними професійними захворюваннями.

Крім того, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу правопорушення, який є підставою для відшкодуванню моральної шкоди. В таких правовідносинах перевага надається встановленню обставин завдання шкоди саме на підприємстві відповідача та наявності моральних страждань працівника. При цьому презюмується обов`язок власника на створення належних, безпечних, здорових умов праці, слідкування за їх дотриманням усіма працівниками та відповідальність за шкоду, завдану особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 225/4242/21).

Заподіяння йому моральної шкоди позивачка прямо пов`язує з фізичним болем та стражданнями, яких зазнала і зазнає у зв`язку з наявністю хронічних професійних захворювань. Посилається на вимушену зміну якості життя та відмову від звичного активного способу життя, порушення соціальних зв`язків, напружених стосунків у сім`ї через зменшення обсягу хатньої роботи, яку вона спроможна виконувати.

Шкода здоров`ю позивача внаслідок набуття нею хронічних професійних захворювань підтверджується матеріалами справи, дослідженими судом (описані вище у цьому рішенні).

Суд вважає, що стан здоров`я будь-якої людини впливає на її психоемоційний стан, а шкода здоров`ю може призводити до виникнення моральної шкоди.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 (далі «Постанова № 4»), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, серед іншого, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.

Щодо розміру моральної шкоди.

Згідно з п. 9 зазначеної Постанови № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 10 Постанови № 4 розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача.

Суд враховує, що вини самої позивачки у заподіянні йому моральної шкоди немає. Відомості про майновий стан відповідача не надані.

Суд також враховує, що розумність, виваженість та справедливість швидше філософські поняття, і законом не визначені. Цивільний процесуальний кодекс України говорить про розумність строків розгляду справи судом. Частина 3 ст. 23 Цивільного кодексу України визначає, що при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Водночас критерії цих категорій не встановлені. Терміну «виваженість» ні ЦПК України, ні ЦК України не містять.

У тлумачних словниках термін «виважений» є синонімом до слів «обережний», «поміркований».

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц міститься такий правовий висновок: «Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.» (п. 90).

Водночас розуміння безпідставного збагачення та його критерії не визначені.

Якщо говорити про розумне задоволення потреб позивача застосовно до обставин цієї справи, суд вважає, що треба враховувати зусилля та необхідні регулярні заходи для покращення стану здоров`я позивача, яке безпосередньо впливає на її психоемоційний стан.

Враховуючи, що об`єктивні конкретні критерії визначення розміру моральної шкоди - відсутні, суд визнає факт суб`єктивності в оцінці будь-ким розміру моральної шкоди (включно з особою, якій така шкода заподіяна) як розумного та справедливого.

Враховуючи зазначене, тривалість роботи позивача на підприємстві відповідача, тяжкість вимушених змін у житті, незворотність шкоди здоров`ю, потребу у регулярному лікуванні в умовах стаціонару та санаторно-курортному, оцінку повсякденного функціонування позивачки (відповідно до якої констатовано наявність легкого порушення життєдіяльності та самообслуговування, відсутність стійких функціональних порушень, які дають право на інвалідність - Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 74/25/2365/Р від 29.10.2025), суд дійшов висновку, що присудження їй 170 000 грн моральної шкоди буде справедливим, розумним, співмірним і не призведе до безпідставного збагачення позивача.

Щодо підстав утримання/неутримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів з присуджуваної моральної шкоди.

Стягнення моральної шкоди слід здійснювати без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів з огляду на таке.

У пункті 163.1 статті 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пункт164.1 статті 164 ПК України та підпункт 164.1.1 цього пункту).

Відповідно до пункту "а" підпункту164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року N 466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", який набрав чинності 23.05.2020, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Тобто з 23.05.2020 пункт "а" підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами "а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом".

Застосування сполучника "а також" підтверджує, що згаданий перелік був доповнений новою нормою права, яка не змінює зміст інших складових частин пункту "а" підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, як до 23.05.2020, так і чинним податковим законодавством передбачається, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю (в тому числі моральної) не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, що узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 180/377/20.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». За подання до суду позову позивач, якби не був звільнений від сплати, сплатив би 3 028,00 грн. Відповідно, судовий збір покладається на відповідача, пропорційно до задоволених позовних вимог тобто в розмірі 1 470,70 грн.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 62, 76-81, 89, 141, 178, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ухвалив таке.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 170 000,00 (сто сімдесят тисяч) гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

З задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» на користь держави судовий збір в розмірі 1 470,70 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА», , юридична адреса: вул. Конституційна, 5, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Повний текст рішення суду складено та підписано 20 січня 2026 року.

Суддя: М. В. Швець