Справа № 583/215/26
Провадження № 2-з/583/2/26
У Х В А Л А

про забезпечення позову

20.01.2026 року м. Охтирка

Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Сидоренко Р.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Собини П.М. про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

19.01.2026 до суду звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Собина П.М. із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль «ВАЗ 211040», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова № НОМЕР_2 та залишити автомобіль для зберігання в Охтирському районному відділі поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Вимоги мотивує тим, що 29.07.2019 о 18 год. 24хв. до Охтирського ВП ГУНП в Сумській області надійшло повідомлення про те, що 29.07.2019 громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи скутером Honda GLORNO, без номерного знаку, сірого кольору по автодорозі Суми-Полтава «Н-12» в напрямку с. Хухра, Охтирського району, близько за 400 м від с. Гай Мошенка, в момент обгону порівнявся автомобіль «ВАЗ 2110», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , який «підрізав» ОСОБА_1 та останній, не втримавши рівновагу, впав на проїжджу частину автодороги, в наслідок чого отримав тілесні ушкодження.

30.07.2019 внесено відомості до ЄРДР за №0000500 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Позивач був визнаний потерпілим в даному кримінальному провадженні.

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.09.2021 ОСОБА_2 було визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання по цьому закону два роки виправних робіт з 15 % відрахуванням із суми заробітку в доход держави з застосуванням ст. 69 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 4429,58 грн, моральну шкоду в розмірі 4000 грн та в рахунок відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн, а всього 12429,58 грн.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 20.10.2025 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 . Скасовано вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.09.2021, відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 286 КК України. Кримінальне провадження № 0000500 від 30.07.2019 за ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 10. ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ч. 2 ст. 219 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.08.2019 було накладено арешт на автомобіль, що належить ОСОБА_2 .

Однак, через свого представника адвоката Матішинця В.В. ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування арешту на автомобіль.

Враховуючи, що представник позивача ОСОБА_1 адвокат Собина П.М. звернувся 19.01.2026 до суду засобами Електронного суду із позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, вважає за необхідне звернутися із заявою про забезпечення позову, оскільки, на його думку, невжиття таких заходів призведе до неможливості виконання рішення суду в справі, так як ОСОБА_2 протягом шести років так і не відшкодував шкоду ОСОБА_1 , який є особою похилого віку та після ДТП так і не відновився.

Згідно з частиною 1 статті 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до такого.

Відповідно до частини 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд з`ясовує наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів,співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами,забезпечення збалансованості інтересів сторін,а також інших учасників судового процесу,запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду».

Таким чином метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

У постановах Верховного Суду від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20, від 17 серпня 2022 року у справі № 361/3446/21 зазначено, що предметом позову у справі є вимоги позивача про стягнення коштів і виконання в майбутньому судового рішення у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів. Тому застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках відповідача безпосередньо пов`язано із предметом позову.

Суд враховує, що предметом спору у даній цивільній справі є, зокрема, стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача матеріальної та моральної шкоди.

Так, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 9432 грн, моральної шкоди в розмірі 50000 грн, а також витрат на правничу допомогу.

Позовна заява містить відповідне обґрунтування заявлених позовних вимог.

Слід відзначити, що наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору та в разі задоволення зазначеного позову судове рішення підлягатиме примусовому виконанню, зокрема шляхом звернення стягнення на майно та кошти боржника.

Згідно з матеріалами справи під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідач керував автомобілем «ВАЗ 211040», державний номерний знак НОМЕР_1 , на автомобіль слідчим суддею накладено арешт, при зверненні до суду про зняття арешту представник відповідача адвокат Матішинець В.В. зазначає у своєму клопотанні, що автомобіль належить ОСОБА_2 .

Отже, останній як власник цінного рухомого майна, на яке може бути в подальшому звернуто стягнення, має реальну можливість його відчужити чи іншим чином ним розпорядитися до розгляду справи по суті, що в разі задоволення позову ускладнить або унеможливить виконання рішення суду.

Отже, враховуючи наявний між сторонами спір, можливість відповідача розпорядитися належним йому майном до розгляду справи та набранням рішенням суду законної сили, суд вважає можливим задовольнити заяву частково та з метою забезпечення позову накласти арешт в мажах ціни позову на автомобіль «ВАЗ 211040», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова № НОМЕР_2 , шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти дії, направлені на відчуження цього автомобіля.

На переконання суду, накладення арешту на автомобіль в межах ціни позову є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами про відшкодування завданої діями відповідача шкоди, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін, фактичного виконання судового рішення у разі задоволення позову і, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, забезпечення позову носить тимчасовий характер - до вирішення судом спору та набрання рішенням суду законної сили і не позбавляє відповідача права користування вищевказаним транспортним засобом .

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення відповідно до статті 154 ЦПК України, оскільки згідно з матеріалами справи позивач має зареєстроване місце проживання. Підстав вважати, що майновий стан позивача є недостатнім для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмови у позові, немає.

Керуючись ст. ст. 149-150, 153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт в межах ціни позову (65432,00 грн.) на автомобіль «ВАЗ 211040», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова № НОМЕР_2 , шляхом заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , , РНОКПП НОМЕР_3 , та будь-яким іншим особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження цього транспортного засобу, до набрання законної сили рішенням суду у справі.

В іншій частині заявлений вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити заявнику та особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити до Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та до Відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради для вжиття відповідних заходів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Сумського апеляційного суду .

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко