Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/79/26
Провадження № 2-н/494/24/26
УХ В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А, розглянувши заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг Агро Сервіс» про видачу судового наказу про стягнення недоплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подала до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення недоплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг Агро Сервіс».

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 14.01.2026 року, визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у зв`язку з надмірним навантаженням справами, яке виходить за межі фізичної можливості розгляду кожної справи у розумні строки, оскільки у Березівському районному суді Одеської області наразі працює 2 (два) судді (за штатом 4 (чотири)), та які є водночас слідчими суддями на території колишнього Миколаївського, частини Лиманського та Березівського районів; постійним тривалим відключенням електроенергії у Березівському районному суді Одеської області та повітряними тривогами на території Одеської області, враховуючи, що з 05.01.2026 року всі справи розподіляються лише судді Римарю І.А. (Суддя Панчишин А.Ю. перебуває у відпустці в січні 2026 року), а тому суд позбавлений можливості проводити розгляд справи в розумні строки визначені ЦПК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.160 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України), судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Дослідивши матеріали заяви, суд доходить до висновку, що слід відмовити у видачі судового наказу, враховуючи наступне.

Так, порядок розгляду в наказному провадженні визначений розділом ІІ ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення (п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження»).

Отже, в порядку наказного провадження проводиться розгляд справ щодо яких презюмується безспірність, очевидність та юридична обґрунтованість вимог. Вимога в наказному провадженні повинна бути чіткою, визначеною та підтверджуватися наданими документами.

Згідно з пунктом 7 частиною 1статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано за вимогами до юридичної особи або фізичної особи-підприємця про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття першаЗакону України «Про оренду землі»).

Згідно частин 1, 2 статті 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до частини 1статті 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір, відповідно до статті 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1ст. 530 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, заявник просить стягнути з боржника ТОВ «Юг Агро Сервіс» на її користь недоплачену заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою площею 8.7925 га, кадастровий номер :01:001:0150, за поточні 9 місяців 2025 року в сумі 12875.69 грн. До заяви про видачу судового наказу заявник надала копію договору оренди землі від 20.05.2015 року та виписку по картковому рахунку, однак з даних документів неможливо встановити, за який саме період і який саме розмір орендної плати підлягає виплаті ОСОБА_1 .

Отже, суд приходить до переконання, що заявником не надано беззаперечних доказів того, що її права грошової вимоги були порушені.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст.163 цього Кодексу.

Оскільки нормами діючого цивільного процесуального законодавства не передбачено залишення без руху заяви про видачу судового наказу, суд вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відтак, вищезазначена заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ч.3 ст.163 ЦПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч.1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.163, 165,166 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юг Агро Сервіс» на користь ОСОБА_1 недоплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до положень ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Копію ухвали надіслати заявнику.

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України ухвалу про відмову у видачі судового наказу може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.А. Римар