Провадження № 2-з/524/3/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 р м.Кременчук

Суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Алексашина Н.С., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

16.01.2026 року подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на спадкову квартиру АДРЕСА_1 .

Подану заяву обґрунтовує тим, що позов стосується захисту її майнових прав. Вважає, що ймовірність спричинення збитків забезпеченням позову, якщо судом буде відмовлено у позові, відсутня. Наголошує, що незабезпечення позову може призвести до відчуження спірної квартири відповідачкою, що в подальшому утруднить захист законних прав та інтересів позивачки.

Також, зазначила, що в межах підготовчого провадження судом вже постановляла ся ухвала про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану квартиру. Однак, ухвала суду не виконана у зв`язку з тим, що змінився власник квартири, тоді як в ухвалі суду окрім адреси був зазначений власник ОСОБА_2 .

У зустрічному забезпеченні позову заявниця необхідності не вбачає.

Ознайомившись з поданою заявою, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Зважаючи на те, що подана заява стосується забезпечення позову про визнання недійсним заповіту щодо нерухомого майна, а саме, квартири розташованої у м.Кременчуці, то на неї поширюються правила виключної підсудності, передбачені ст.30 ЦПК України.

Згідно вказаної статті позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Таким чином, заява підсудна Автозаводському районному суду міста Кременчука, оскільки спірне нерухоме майно розташоване по АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Стаття 150 ЦПК України встановлює перелік видів забезпечення позову. Зокрема, згідно п.1 ч.1 вказаної статті позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі N 914/1570/20).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 381/4019/18).

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. (див. п.47 постанови ВП ВС від 24 квітня 2024 року у справі №754/5683/22)

З матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову убачається, що позивачка ОСОБА_1 входить до кола спадкоємців за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 .

В свою чергу, ОСОБА_4 входив до кола спадкоємців за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 своєї матері ОСОБА_5 .

Позивачка стверджує, що ОСОБА_4 у встановленому порядку подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Спадкове майно складається із квартири АДРЕСА_1 .

Втім, з`ясувалося, що право власності на вказану квартиру оформила відповідачка ОСОБА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 .

Позивачка стверджує про недійсність вказаного заповіту, посвідченого 17 березня 2020 року, посилаючись на порушення порядку його посвідчення, зазначення у ньому неправдивих відомостей щодо вад зору спадкодавці, а також на особисту зацікавленість осіб, зазначених свідками вчинення нотаріальної дії. Крім того, зазначає, що спадкодавця зловживала алкогольними напоями, і ситуація загострилася після смерті її чоловіка ОСОБА_6 .

Також, позивачка зазначає, що за її заявою 20.11.2024 внесені відомості до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

20 лютого 2025 року, спірна квартира відчужена на користь ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 12.01.2026 року нового власника спірної квартири, ОСОБА_3 , за клопотанням представника позивачки залучено до участі у справі як співвідповідача.

Зважаючи на викладене, є достатні підстави вважати, що між сторонами дійсно наявний спір щодо недійсності заповіту, який стосується спадкової квартири АДРЕСА_1 . Невжиття заходу забезпечення позову щодо вказаної квартири може призвести до порушення прав позивача, істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Враховуючи наведене, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Зважаючи на існування ризику відчуження майна, яке є предметом спору, суд вважає за доцільне задовольнити заяву про забезпечення позову та накласти арешту на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом встановлення заборони відчуження. Такий вид та спосіб забезпечення, на думку суду, є співмірним та достатнім для забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.30, 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони її відчуження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ;

Співвідповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Суддя Н.С. Алексашина