УХВАЛА

15 січня 2026 року

м. Київ

справа № 751/6914/25

провадження № 61-16406ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 23 вересня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

1. У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про оголошення померлим ОСОБА_2 за обставин безпосередньої участі в бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, місцем загибелі вважати населений пункт Торецьк Бахмутського району Донецької області.

Заяву мотивовано тим, що наказом командира військової частини

НОМЕР_1 від 08 грудня 2023 року №589 солдата ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу частини.

За змістом рапорту командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 18 липня 2024 року близько 23.00-23.30 год під час заводу військовослужбовців на позиції оборони вони потрапили у засідку ворога в районі лісу, в результаті стрілецького бою отримав поранення, несумісні з життям, і загинув на місці солдат ОСОБА_2 .

Тіло солдата залишилось у районі населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області у зв`язку з відсутністю доступу до нього та неможливістю здійснення евакуації.

Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника - батька загиблого, як члена сім`ї, зокрема оформлення свідоцтва про смерть та спадкових прав.

На думку заявника, в акті службового розслідування підтверджено факт загибелі його сина, що дає підстави зробити вірогідне припущення про його смерть під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області.

2. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 вересня

2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено; оголошено померлим ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, гранатометника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який зник безвісти за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії РФ проти України; датою смерті ОСОБА_2 вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем загибелі - місто Торецьк Бахмутського району Донецької області; роз`яснено, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

3. Постановою від 17 грудня 2025 року Чернігівський апеляційний суд апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишив без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2025 року - без змін.

4. 26 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» Міністерство оборони України звернулося до Верховного Суду з касаційною скарго, у якій просило скасувати рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 23 вересня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року, та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про оголошення померлим.

5. Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та підлягає поверненню, з огляду на таке.

6. Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

7. Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

8. Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

9. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

10. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

11. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

12. Крім того аналіз положень статті 389 ЦПК України свідчить, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається норма (норми) права, щодо застосування яких у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

13. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої

статті 389 ЦПК України, особа, яка подає скаргу має враховувати, що частина перша статті 411 ЦПК України в чинній редакції містить сім, а частина третя цієї статті - чотири, окремих пункти в яких викладено підстави для скасування судового рішення.

14. Отже, у разі посилання на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, як підставу касаційного оскарження, заявник має конкретизувати, які саме випадки передбачені відповідними пунктами частин першої та/або третьої

статті 411 ЦПК України наявні, на його думку, для скасування судових рішень та обґрунтувати свої доводи.

15. Таким чином особа, яка подає касаційну скаргу, має чітко визначити та обґрунтувати одну чи декілька (якщо вони не є взаємовиключними) підстав касаційного оскарження передбачених процесуальним законом (частиною другою статті 389 ЦПК України).

16. Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що заявник посилаючись на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, просив відступити від висновку Верховного Суду по типовим справам, переглянути його з врахуванням сьогоднішніх реалій і сформувати новий висновок у цій категорії справ.

17. Суд дійшов висновку, що стороною заявника у касаційній скарзі не наведено підстав, які б могли бути оцінені як такі, що відповідають вимогам пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки не зазначено від якого саме висновку Верховного Суду потрібно відступити та який новий висновок сформувати.

18. Отже особою, яка подала касаційну скаргу, не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, і згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга підлягає поверненню.

19. Загальне посилання про відступ від висновку Верховного Суду по типовим справам не є належним виконанням вимог ЦПК України щодо зазначення підстав касаційного оскарження судового рішення.

20. Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (рішення ЄСПЛ в справах «Levages Prestations Services v. France»

від 23 жовтня 1996 року, «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

21. Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

22. Враховуючи, що у касаційній скарзі не викладені передбачені чинним

ЦПК України підстави для оскарження судового рішення у касаційному порядку, така скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 23 вересня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою - повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, які подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак