16 січня 2026 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Дяченка О.М.,
за участю секретаря судових засідань Собченко В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сковири Любов Юріївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат та заяву позивача ОСОБА_1 адвоката Керімова Аліка Заміровича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, -
19.06.2025 рішенням Київського районного суду м. Харкова позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів і додаткових витрат на неповнолітню дитину задоволено.
25.06.2025 до суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сковири Любов Юріївни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2025, справу передано судді Глос М.Л.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2026, який здійснено на підставі розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 05.01.2026 № 01-06/1, зазначену справу розподілено судді Дяченко О.М.
Крім цього, 25.06.2025 до суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Керімова Аліка Заміровича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2025, справу передано судді Глос М.Л.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2026, який здійснено на підставі розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 05.01.2026 № 01-06/2, зазначену справу розподілено судді Дяченко О.М.
Позивач надав заяву, в якій просить розглянути заяви адвоката Сковири Л.Ю. та адвоката Керімова А.З. про ухвалення додаткового рішення суду без його участі та його представників.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали заяв про ухвалення додаткового рішення з додатками, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», що закріплено ч. 4 ст. 62 ЦПК України.
Поняття терміну адвокат врегульоване п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», відповідно до якої адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Положеннями ч. 1, 4 ст. 17 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.
Інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи.
Підстави для здійснення адвокатської діяльності визначені ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 по праві № 820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30.09.200 № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з Іншими суб`єктами права.
При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, представниками позивача є Адвокатське Бюро «Сковира та партнери» на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 10-09-4/2024 від 10.09.2024 та Адвокатське Бюро «Керімов та партнери» на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 24/10-1 від 24.10.2024.
Представник позивача Сковира Любов Юріївна на підтвердження понесених витрат надав: договір про надання правничої (правової) допомоги № 10-09-4/2024 від 10.09.2024 (а.с. 198-200); додаткову угоду № 1 від 28.10.2024 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 10-09-4/2024 від 10.09.2024 (а.с. 201); додаткову угоду № 2 від 23.06.2025: детальний опис (наданих послуг) виконаних робіт до договору про надання правничої (правової) допомоги № 10-09-4/2024 від 10.09.2024 (а.с. 202).
Згідно п. 3.1. Договору про надання правничої (правової) допомоги № 10-09-4/2024 від 10.09.2024, розмір гонорару, який Клієнт сплачує Стороні 1 за надану в межах цього Договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до Договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін (а.с. 198 зв.с.).
Відповідно до пп. 1-4 Додаткової угоди № 1 від 28.10.2024 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 10-09-4/2024 від 10.09.2024, адвокатом Сковирою Л.Ю., у порядку та на умовах, визначених Договором виконано такі завдання доручення від Клієнта: надання усних юридичних консультацій (1 год), 2 500,00 грн; аналіз документації, зібрання доказів (2 год), 3 000,00 грн; аналіз судової практики (2 год), 2 500,00 грн; складання позовної заяви, 6 000,00 грн.
Сторони погодили, що оплата гонорару за завдання зазначені у пунктах 1, 4 цієї Угоди (у сумі 14 000,00 грн) здійснюється безготівково на поточний рахунок Адвокатського бюро «Сковира та партнери» (АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 ) до 01.07.2025 (п. 5 Додаткової угоди № 1 від 28.10.2024 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 10-09-4/2024 від 10.09.2024) (а.с. 201).
Згідно Додаткової угоди № 2 від 23.06.2025: детальний опис (наданих послуг) виконаних робіт до договору про надання правничої (правової) допомоги № 10-09-4/2024 від 10.09.2024, адвокатом Сковирою Л.Ю. в порядку та на умовх, визначених Договором про надання правової (правничої) допомоги № 10-09-4/2024 від 10.09.2024, Додатковї угоди № 1 від 28.10.2024 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 10-09-4/2024 від 10.09.2024 виконано наступні завдання доручення отримані від Клієнта: надання усних юридичних консультацій Клієнту (1 год), 2 500,00 грн; аналіз документації, зібрання доказів (1 год), 3 000,00 грн; аналіз судової практики ( 1 год) 2 500,00; складання позовної заяви, 6 000,00 грн (а.с. 202).
Представник позивача Керімов Алік Замірович на підтвердження понесених витрат надав: договір про надання правничої (правової) допомоги № 24/10-1 від 24.10.2024 (а.с. 220-221); звіт виконаних робіт від 24.06.2025 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 24/10-1 від 24.10.2024 (а.с. 222-223).
Пунктом 3.1. Договору про надання правничої (правової) допомоги № 24/10-1 від 24.10.2024 визначено, що розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього Договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до Договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін (а.с. 220 зв.с.).
У Звіті виконаних робіт до договору про надання правничої (правової) допомоги № 24/10-1 від 24.10.2024 п. 4 встановлено, що сторони погодили, що оплата гонорару адвоката відповідно до даного Звіту виконаних робіт до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 24/10-1 від 24.10.2024 має здійснюватися Клієнтом у розмірі 12 000,00 грн до 31.12.2025 (а.с. 222).
Вирішуючи питання по суті, суд також бере до уваги висновки КГС ВС від 30.01.2023 у справі № 910/7032/17, при цьому суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Колегія суддів касаційної інстанції враховує, що 12.05.2020 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), в якій підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19)), та зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44).
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одним із основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним порівняно з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд враховує, що позивач має право на залучення декількох адвокатів, водночас витрати на їх залучення також має нести позивач.
Враховуючи предмет позову, незначну складність справи, обсяг наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 до 9 000,00 грн.
Керуючись ст. 270, 354 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 (дев`ять тисяч, 00) грн.
В задоволенні інших вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повне судове рішення складено 16.01.2026.
Суддя О.М. Дяченко