ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року

м. Київ

справа № 644/10448/24

провадження № 61-2994св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - фізична особа - підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів та моральної шкоди

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року у складі колегії суддів: Маміної О. В., Пилипчук Н. П., Тичкової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) на його користь грошові кошти в сумі 172 811,02 грн з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат і моральну шкоду в розмірі 76 250,00 грн.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова ухвалою від 29 листопада 2024 року позовну заяву залишив без руху та надав позивачу п`ятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків, і роз`яснив позивачу про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова ухвалою від 11 грудня 2024 року позовну заяву визнав неподаною та повернув позивачу.

Ухвала місцевого суду мотивована тим, що на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивач подав до суду заяву, якою частково усунуто визначені судом недоліки позову, зокрема обґрунтовано подання позовної заяви саме до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, однак позивач не сплатив судового збору у визначеному розмірі.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Не погодившись із вказаною ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Харківський апеляційний суд ухвалою від 15 січня 2025 року апеляційну скаргу залишив без руху та надав строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: заявнику необхідно було надати документ про сплату судового збору в сумі 605,60 грн, і роз`яснив заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Харківський апеляційний суд ухвалою від 12 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2024 року визнав неподаною та повернув заявнику.

Апеляційний суд мотивував ухвалу тим, що у строк, визначений ухвалою від 15 січня 2025 року,ОСОБА_1 не виконав вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а тому відповідно до статті 185 ЦПК України його скаргу необхідно визнати неподаною і повернути.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У березні 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що, повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд не врахував, що у спірних правовідносинах позивач був споживачем послуг, тому на ці правовідносини повинні поширюватися норми статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо звільнення від сплати судового збору.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

14 квітня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2024 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто.

Не погодившись із зазначеною ухвалою 24 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2024 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (сплати судового збору).

З повідомлення про доставку електронного листа відомо, що копію ухвали суду від 15 січня 2025 року ОСОБА_1 доставлено 15 січня 2025 року через підсистему «Електронний суд».

На виконання ухвали суду 19 січня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав заяву, в якій зазначив, що він звільнений від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Згідно з пунктом 3 частини четвертої та частини п`ятої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з частиною шостою статті 357 ЦПК України питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Системне тлумачення норм статті 5 Закону та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дозволяє зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб, як споживачі, серед переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають або позбавлені. Оскільки така пільга встановлена спеціальною нормою (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»), що закріплена в законі, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. Звільнення споживачів від сплати судового збору має відбуватися не тільки у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (під час подання апеляційної та касаційної скарги). Усі стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого - справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Аналогічний висновок зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18).

У позовній заяві позивач зазначив, що він сплатив кошти за «інформаційні послуги» відповідачу як надавачу послуг, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями. Між сторонами склалися правовідносини, які мали ознаки правочинів із надання послуг. Разом з цим ці правочини мали дефектний характер зі сторони відповідача, адже мали ознаки нечесної підприємницької практики.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір, укладений на відстані, - це договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку.

Відповідно до пункту 1 статті 1, частини першої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика - будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції. Нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Закон не передбачає виключення чи непоширення звільнення від сплати судового збору, визначеного в частині третій статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», за позовом споживача, пов`язаним із правочинами про надання інформаційних послуг.

Апеляційний суд не звернув уваги на зміст позовних вимог, які свідчать, що цей позов пов`язаний із захистом прав позивача як споживача за правовідносинами про надання інформаційних послуг.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в цій справі на всіх стадіях судового процесу в силу закону (частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»), апеляційний суд помилково поклав на позивача обов`язок щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За викладених обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко В. М. Коротун
М. Ю. Тітов