УХВАЛА

14 січня 2026 року

м. Київ

справа № 497/863/16-ц

провадження № 61-16533ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

встановив:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 (після зміни прізвища - ОСОБА_4 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 18 серпня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 частки всіх доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, тобто з 26 квітня 2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 551, 20 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

04 жовтня 2024 року ОСОБА_3 подав заяву про перегляд заочного рішення Болградського районного суду Одеської області від 18 серпня 2016 року.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 11 лютого 2025 року вказану заяву залишено без задоволення.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 18 серпня 2016 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 18 серпня 2016 року змінено в частині розміру аліментів, зменшено розмір стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/2 частки всіх доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, тобто з 26 квітня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/4 частки всіх видів доходів відповідача.

В іншій частині рішення залишено без змін.

29 грудня2025 року представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу напостанову Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року у вказаній справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, виходячи з таких підстав.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

За приписами пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов'язані із встановленнямчи оспорюванням батьківства(материнства).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною в силу вимог закону.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційній скарзі представник заявника посилається на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та вказує, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Зазначає, що суд апеляційної інстанцій не врахував практику Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах та фактично дійшов передчасного висновку про прийняття апеляційної скарги до розгляду та винесення постанови по суті скарги в справі, у якій відповідач не мав права на апеляційний перегляд заочного рішення.

Представника заявника вважає, що судом порушено принцип правової визначеності та остаточності, обов'язковості судового рішення, а також надано можливість відповідачу в будь-який момент подавати апеляційну скаргу без дотримання строків та порядку звернення до суду, що в свою чергу підриває принцип змагальності сторін. Зазначає, що подання касаційної скарги є необхідним з метою формування однакової судової практики, недопущення ухвалення протилежних рішень у подібних правовідносинах та різного трактування однакових норм права.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Проте представником заявника не наведено переконливих доводів стосовно того, в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб'єктів правовідносин.

Посилання на застосування судом апеляційної інстанцій норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому наведене саме по собі не свідчить про фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики.

Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржуване судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко