Провадження № 2/161/1362/26
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Шестерніна В.Д.

за участю секретаря Мельник А.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Лялюги Л.В.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Можайко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

встановив:

І.Короткий зміст позовних вимог

03.12.2025 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 02.07.2004 сторони перебували у шлюбі, вони є батьками трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.11.2023 у справі №161/16854/23 шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2025 у справі №161/19596/25 припинено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , а також змінено розмір стягуваних з нього аліментів на утримання двох інших дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з 1/2 частки на 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу).

На даний час дитина ОСОБА_5 проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідач не виконує свого обов`язку щодо утримання цієї дитини, остання залишається позбавленою фінансового забезпечення від матері.

В зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/4 (однієї чверті) частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та покласти на відповідача судові витрати.

ІІ.Стислий виклад позиції відповідача

31.12.2025 відповідач подала відзив на позов, який мотивований тим, що вона є особою з інвалідністю ІІІ групи, має онкологічне захворювання та продовжує проходити лікування. Її дохід є незначним, вона працює у фізичної особи-підприємця продавцем-консультантом на 0,25 посадового окладу. За вирахуванням податків, її заробітна плата становить 1 732,50 грн. Також вона отримує пенсію в розмірі 3 300 грн. на місяць. На її утриманні перебуває син ОСОБА_3 , який навчається у Волинському обласному ліцеї з посиленою військово-фізичної підготовкою, при цьому він не перебуває на повному державному утриманні.

У відзиві відповідач заперечила позовні вимоги.

Разом з тим, в усних поясненнях в судовому засіданні 12.01.2026 відповідач фактично визнала позовні вимоги та не заперечувала щодо задоволення позову.

ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу

Ухвалою суду від 05.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Протокольною ухвалою суду від 12.01.2025 відкладено ухвалення та проголошення судового рішення на 15.01.2026.

ІV.Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.02.2025, серії НОМЕР_2 від 12.02.2025, серії НОМЕР_3 від 12.02.2025, а.с. 3-5, свідоцтво про зміну імені серії НОМЕР_4 від 01.04.2025, а.с. 8).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.11.2023 у справі №161/16854/23 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 6-7).

Після розірвання шлюбу, 01.04.2025 ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_9 », актовий запис №12 (свідоцтво про зміну імені серії НОМЕР_4 від 01.04.2025, а.с. 8).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2025 у справі №161/19596/25, яке набрало законної сили 26.12.2025, припинено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів, присуджених згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.11.2025 у справі №161/16854/23 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та змінено розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/2 на 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 11-12).

У даному рішенні встановлено таке: «Донька сторін ОСОБА_5 проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, що не заперечується відповідачем та стверджується актом про фактичне проживання громадян на території Луцької міської ради №24-16/61 від 24.11.2025» (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з ОСОБА_1 без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (акт про фактичне проживання/не проживання громадян на території Луцької міської територіальної громади від 24.11.2025 №24-19/61, а.с. 9).

Сторони не можуть дійти згоди щодо утримання дитини ОСОБА_5 , тобто між ними існує спір з цього питання.

V.Мотиви суду та застосоване законодавство

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

Сторони є батьками трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які після розірвання шлюбу проживали з матір`ю, а батько сплачував присуджені згідно рішення суду аліменти на їх утримання. В подальшому одна з трьох дітей ОСОБА_5 стала проживати з батьком. В зв`язку з цим іншим рішенням суду було припинено стягнення з батька аліментів на її утримання та відповідно змінено розмір аліментів на двох інших дітей, які залишилися проживати з матір`ю.

За змістом зазначених вище норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Сторони такої домовленості щодо утримання спільної дитини ОСОБА_5 не досягли. Остання проживає разом з батьком, відповідач є її матір`ю та на неї покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Суд врахував обставини, визначені ч. 1 ст. 182 СК України, в тому числі стан здоров`я відповідача, а також той факт, що позивач, як батько, в свою чергу, продовжує сплачувати на користь відповідача, як матері, аліменти на утримання двох інших дітей сторін, та вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/4 (однієї чверті) частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.12.2025 та до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів є достатнім, розумним і справедливим, та в сучасних умовах життя не є значним.

Отже, позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення суду до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

VI.Судові витрати

Щодо судового збору

Враховуючи результат вирішення спору, керуючись ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Позивач заявив до стягнення 2 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження яких надав угоду про надання професійної правничої допомоги №41 від 01.12.2025, акт про надання професійної правничої допомоги №41 від 02.12.2025, квитанцію до прибуткового ордеру №41 від 01.12.2025 (а.с. 13-14).

Відповідач заперечила заявлені витрати на професійну правничу допомогу, оскільки їх розмір є завищеним. Крім того, позивач зловживає своїми правами, оскільки він міг звернутися до суду в порядку наказного провадження.

Вивчивши заяву позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов таких висновків.

Статтею 137 ЦПК встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 грн. підтверджуються документально, відповідають критерію реальності таких витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру.

Суд відхиляє аргумент відповідача про зловживання позивачем процесуальними правами як такий, що заснований на помилковому розумінні та тлумаченні чинного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Обрання порядку, в якому вона має намір реалізувати це право (наказне чи позовне провадження), відноситься до розсуду такої особи.

Отже, враховуючи результат вирішення спору, керуючись ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354-355, 430 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.12.2025 та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину в межах суми платежу за один місяць - допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 .

Дата складення повного рішення суду - 15.01.2026.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Д. Шестернін