ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 630/1284/24
Номер провадження 22-ц/818/126/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 13 лютого 2025 року в складі судді Сухорукова І.М. по справі № 630/1284/24 за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 21 квітня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № на отримання кредиту на умовах, передбачених у паспорті кредиту № 5367700, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 63 776,00 грн строком на 36 місяців зі сплатою річних процентів 0,01 % від суми боргу за договором і щомісячних процентів 3,00 % від суми кредиту. ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надану виходячи із обраних нею умов кредитування. Кредит позичальником отриманий шляхом безготівкового перерахування коштів.

17 грудня 2021 року ТОВ «ФК «ЦФР» відступило право вимоги за даним кредитним договором АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу № 171221 року, за умовами якого та згідно витягу з реєстру прав вимоги до договору банк є новим кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором від 21 квітня 2021 року.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору у неї утворилась заборгованість, яка станом на 11 листопада 2024 року склала 88 241,31 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту, в тому числі прострочена, 53 220,16 грн, за річними процентами, в тому числі прострочена 8,13 грн, за щомісячними процентами, в тому числі прострочена 35 013,02 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості та виписками.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № від 21 квітня 2021 року, в розмірі 88 241,31 грн, а також понесені судові витрати.

27 грудня 2024 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що у договорі відсутній її підпис, матеріали справи не містять Умов отримання фінансових кредитів від 04 січня 2021 року, підписання паспорту споживчого кредиту не може свідчити про узгодження сторонами істотних умов договору. Кредитний договір не містить умов щодо розміру процентів. У наданій позивачем виписці по рахунку відсутній підпис, ПІБ особи, відповідальної за її створення, печатка банку. Надана позивачем копія витягу з реєстру прав вимог є неякісною, реєстр не відповідає узгодженій договором формі.

02 січня 2025 року від АТ «Таскомбанк» надійшла відповідь на відзив, в якій банк наголосив на тому, що кредитний договір і паспорт, в яких викладені істотні умови, підписані позичальницею. Відповідачкою на виконання умов договору сплачено 22 066,12 грн первісному кредитору та 3805,61 грн новому, а всього 25 871,73 грн. Видача кредиту підтверджується платіжними інструкціями та виписками по аналітичним рахункам. Вимогами Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України не передбачено обов`язкових реквізитів виписок по аналітичним рахункам. На підтвердження переходу права вимоги до нього надані належні та допустимі докази.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 13 лютого 2025 року позов АТ «Таскомбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 21 квітня 2021 року у розмірі 88 241,31 грн та понесені судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідачки утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з неї на користь банку як нового кредитора.

На вказане рішення суду поштою 08 квітня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про укладення кредитного договору не відповідає обставинам справи. Її підпис у договорі розміщено не у розділі «реквізити та підписи сторін», а у нижньому правому куті, що не може свідчити про його підписання і підтверджує лише її ознайомлення із запропонованими умовами, а не їх узгодження. Матеріали справи не містять Умов отримання фінансових кредитів, також вони відсутні і на сайті позичальника. Підписання паспорту споживчого кредиту не є укладенням договору, та й паспорт також не містить її підпису. У наданій позивачем виписці по рахунку відсутній підпис, ПІБ особи, відповідальної за її створення, печатка банку, отже вона не є належним доказом. Надана позивачем копія витягу з реєстру прав вимог є неякісною.

21 травня 2025 року від АТ «Таскомбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно просило залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Відзив мотивовано тим, що кредитний договір та паспорт кредиту від 21 квітня 2021 року в правому нижньому куті на кожній сторінці містять підпис позичальниці. Умови отримання кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» до позовної заяви не додавались, оскільки всі основні умови кредитування містить кредитний договір та паспорт як його невід`ємна частина. Сторонами погоджено, в тому числі, розмір процентів за користування кредитом, що вказано у паспорті кредиту, який згідно договору є його частиною. Відповідачка частково повернула заборгованість, що свідчить про погодження сторонами умов договору. Вимогами Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України не передбачено обов`язкових реквізитів виписок по аналітичним рахункам. Виписки засвідчені саме особою, що їх надрукувала, - представником банку Косатим Д.А.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 13 лютого 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 21 квітня 2021 року між ТОВ«Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , за умовами якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 63 776,00 грн строком на 36 місяців (а. с. 3).

Пунктом 1.3 договору передбачено, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 5367700, який є невід`ємною частиною цього договору.

У пункті 1.4 договору зазначено, що, підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів за наступними реквізитами:

отримувач АТ «Таскомбанк», сума 46 000,00 грн, призначення платежу переказ до запитання на користь ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , надання кредиту зг. КД № від 21 квітня 2021 року без ПДВ;

отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС», сума 600,00 грн, призначення платежу страховий платіж;

отримувач ТОВ «майСейфеті», сума 650,00 грн, призначення платежу - оплата за пакет послуги «Охоронець КредитМаркет 48» за рахунок кредиту КД № від 21 квітня 2021 року;

отримувач ТОВ «ЦФР», сума 599,00 грн, призначення платежу оплата за електронний ключ доступу до додатку «R.A.D.A.R.Screen», пакет «Стандарт», КД № від 21 квітня 2021 року;

отримувач ТОВ «ЦФР», сума 1299,00 грн, призначення платежу - оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA», SU від 21 квітня 2021 року;

отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС», сума 13 248,00 грн, призначення платежу оплата страхового платежу за договором страхування № -С від 21 квітня 2021 року.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що всі інші умови кредитного договору викладені у Паспорті кредиту та Умовах отримання фінансових кредитів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» в редакції від 04 січня 2021 року, які розміщені на сайті товариства, з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких приєднується, підписавши цей договір.

Як вбачається з пункту 2.2. цей договір, паспорт кредиту № 5367700 та Умови отримання фінансових кредитів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у редакції від 04 січня 2021 року складають єдиний кредитний договір.

Також ОСОБА_1 21 квітня 2021 року підписано паспорт кредиту від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» № 5367700, яким передбачено, що їй надається кредит у розмірі 63 776,00 грн на 36 місяців зі сплатою 3,00 % щомісячно та 0,01 % річних, а також визначено графік повернення кредиту, та підписано заяву-анкету на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с. 4-5).

Перерахування ТОВ «ФК «ЦФР» коштів на рахунок АТ «Таскомбанк» у розмірі 46 000,00 грн підтверджується платіжною інструкцією № від 21 квітня 2021 року (а.с. 30), на рахунок АТ «СК «ТАС» в розмірі 600,00 грн - платіжною інструкцією № від 21 квітня 2021 року (а.с. 31), на рахунки ТОВ «МайСейфеті» у розмірі 650,00 грн, ТОВ «РАДАРМІ» у розмірі 599,00 грн, ТОВ «САППОРТ.УА» в розмірі 1299,00 грн, ПАТ «СК «ТАС» у розмірі 600,00 грн підтверджується витягами з реєстру оплачених послуг (а.с. 32-35), оплата ОСОБА_1 початкових процентів у розмірі 1380,00 грн підтверджується бухгалтерською довідкою від 21 квітня 2021 року (а.с. 36).

17 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу № 171221, за яким до банку перейшло право вимоги до позичальників (а.с. 6-16). 17 грудня 2021 року АТ «Таскомбанк» перераховано ТОВ «ФК «ЦФР» 467 336 417,92 грн згідно договору факторингу, що підтверджується копією меморіального ордеру № 833437008 (а.с. 14).

Факт передачі права вимоги до ОСОБА_1 за вказаним вище договором у розмірі 56 762,25 грн, з яких сума основного боргу 55 112,49 грн, сума нарахованих процентів 0,38 грн, сума нарахованих щомісячних процентів 1649,38 грн, підтверджується копією витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу від 17 грудня 2021 року та виписками по рахунку, в яких міститься інформація щодо оприбуткування цієї заборгованості (а. с. 13).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 21 квітня 2021 року вбачається, що станом на 11 листопада 2024 року заборгованість ОСОБА_1 склала 88 241,31 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту (в тому числі прострочена) 53 220,16 грн; заборгованість за річними відсотками (в тому числі прострочена) 8,13 грн; заборгованість за щомісячними відсотками (в тому числі прострочена) 35 013,02 грн. Позичальницею на погашення заборгованості сплачено 3 806,05 грн (а. с. 17).

Наявність заборгованості також підтверджується даними виписок по рахунку (а. с. 18-29).

З довідки ТОВ «ФК «ЦФР» № 8606739-SG від 18 березня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 на погашення заборгованості сплачено 22 066,12 грн (а.с. 37).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження № 61-20093св19) зазначено, що в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Якщо анкета-заява не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками, пенею, комісією і штрафами за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованості, підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини 1 статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина 3 статті 512 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору.

За загальним правилом, наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Як встановлено судом 21 квітня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , за умовами якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 63 776,00 грн строком на 36 місяців.

Зміст цього договору свідчить про те, що із загальної суми кредиту частина спрямовується на рахунок ОСОБА_1 в АТ «Таскомбанк», а частина - на оплату страхових платежів, послуг та за електронний ключ доступу. З такими умовами договору позичальниця ознайомилась та погодилась, про що свідчать її власноручні підписи.

Посилання відповідачки на не підписання нею договору спростовуються наявністю підписів, належність яких саме їй ОСОБА_1 не спростовує, у нижньому правому куті договору, паспорту кредиту та заяви-анкети на отримання кредиту (а.с. 3-5). Твердження відповідачки, що підпис підтверджує лише її ознайомлення із запропонованими умовами, а не їх узгодження, колегія суддів вважає неспроможними, адже підписання договору свідчить про те, що сторони узгодили умови кредитування. Точне розташування підпису у даному разі значення не має.

Кредитний договір підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідачка на час укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо його умов, не відкликала своєї згоди на його укладення, за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору до кредитора не зверталась.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який обґрунтовано відхилив посилання ОСОБА_1 на те, що надана позивачем виписка по рахунку не містить всіх необхідних реквізитів, отже не є належним доказом, а копія витягу з реєстру прав вимог є неякісною, оскільки виписка є первинним документом, посвідчена представником банку належним чином, а з копії витягу з реєстру прав вимог вбачаються всі необхідні дані, вона не є непридатною для читання. До того ж, відповідачка частково погашала борг як первісному, так і новому кредитору.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з розміром стягнутої з відповідачки заборгованості, виходячи з наступного.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути проценти за користування кредитними коштами.

Водночас, у кредитному договорі № від 21 квітня 2021 року процентна ставка не зазначена, лише вказано, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати погашення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 5367700, який є невід`ємною частиною цього договору.

Дослідивши зміст паспорту кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» № 5367700, колегія суддів дійшла висновку, що він не є належним доказом погодженої між сторонами процентної ставки за користування кредитними коштами, оскільки зі змісту цього паспорту слідує, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними, базуються на обраних споживачем умовах кредитування, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку; реальна річна процентна ставка обчислена на припущеннях про те, що процентна ставка, інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача.

У пункті 8 вказаного вище паспорту кредиту від 21 квітня 2021 року вказано, зокрема, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с. 4).

Паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття позичальником обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавцем споживачу до укладення кредитного договору, а умови договору про споживчий кредит та форма його укладення визначені Законом України «Про споживче кредитування». Ознайомлення із Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означають укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Зазначене відповідає правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 ( провадження № 61-14545сво20).

Отже, долучена до позовної заяви копія паспорту кредиту від 21 квітня 2021 року, з огляду на те, що в ньому зазначено, що умови договору можуть відрізнятися від нього, не може вважатись складовою кредитного договору.

Умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» у редакції на час укладення договору матеріали справи не містять, як і підтверджень, що саме ці Умови розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи кредитний договір, а також те, що вказаний документ на момент отримання кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Приймаючи до уваги недоведеність погодження між сторонами розміру плати за користування кредитними коштами, яка встановлена у формі сплати відсотків, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом.

ОСОБА_1 неодноразово вносила кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені нею кошти розподілялись банком не лише на погашення основного боргу, а й на погашення процентів, розмір яких сторонами не узгоджено, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала.

Оскільки у кредитному договорі від 21 квітня 2021 року процентна ставка та строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то списання банком коштів, внесених боржником на погашення боргу, в рахунок погашення відсотків за користування кредитом є неправомірним та безпідставним. Ці кошти підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20, провадження № 61-2498св22.

З наданих позивачем виписок по рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 сплачено у рахунок погашення основного боргу 1892,33 грн, річних процентів 0,44 грн, щомісячних процентів 1913,28 грн, тобто загалом 3 806,05 грн (а.с. 17, 18-29). Крім того, з довідки ТОВ «ФК «ЦФР» № 8606739-SG від 18 березня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 на погашення заборгованості внесено 22 066,12 грн (а.с. 37). Отже, всього відповідачкою сплачено первісному і новому кредиторам 25 872,17 грн.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що стягненню з ОСОБА_1 підлягає сума в розмірі 37 903,83 грн, тобто, різниця між фактично отриманими та внесеними коштами (63 776,00 25 872,17).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Отже, рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь банку суми слід змінити, зменшивши суму заборгованості з 88 241,31 грн до 37 903,83 грн.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При зверненні з позовом до суду АТ «Таскомбанк» сплатило судовий збір у сумі 3028,00 грн (а.с. 40).

Оскільки позовні вимоги АТ «Таскомбанк» задоволено частково, а саме на 42,6%, то позивач має право на відшкодування сплаченого судового збору пропорційно задоволеним вимогам у сумі 1 289,93 грн (3028,00 х 42,6 %).

За подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 4542,00 грн (а.с. 141).

Враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, відповідно на 57,4%, банком відповідачці має бути компенсовано пропорційно незадоволених позовних вимог 2 607,11 грн судового збору (4542,00 х 57,4%).

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, різниця між зазначеними сумами, що становить 1 317,18 грн (2607,11 1289,93), має бути стягнута з АТ «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 13 лютого 2025 року змінити.

Зменшити розмір заборгованості за кредитним договором № від 22 квітня 2021 року, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк», з 88 241,31 грн до 37 903 (тридцять сім тисяч дев`ятсот три) грн 83 коп.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» (, адреса: м. Київ, вул. С. Петлюри, 30) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1317 (одна тисяча триста сімнадцять) грн 18 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 січня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина