14 січня 2026 року м. Чернівці
справа № 725/4391/25
судді Чернівецького апеляційного суду Перепелюк І.Б. у справі за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 , на рішення Чернівецького районного суду м. Чернівців від 30 вересня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 14 січня 2026 року колегією суддів в складі Перепелюк І. Б., Лисака І.Н., Литвинюк І.М. апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без руху в тому числі і з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.
Не погоджуюсь з ухвалою в зазначеній частині, та вважаю, що членами колегії не було враховано наступного.
Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
У статті 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє в відкритті апеляційного провадження в порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
Доступність права на оскарження у зв`язку із пропуском встановленого строку неодноразово була предметом розгляду ЄСПЛ. Так, у своєму рішенні у справі «Скорик проти України» Суд зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право в апеляційних судах на основні гарантії, передбачені Конвенцією. Так, повинні враховуватися особливості провадження, що розглядається, відповідно до національного правопорядку, а також роль апеляційного суду в них. У справі «Зубак проти Хорватії» (Zubac v. Croatia) ЄСПЛ, розглядаючи загальні принципи стосовно доступу до судів вищої інстанції та обмеження ratione valoris (компетенція з огляду на цінність), зробив висновок, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує Договірні держави створювати апеляційні чи касаційні суди, проте якщо такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6 Конвенції, наприклад, у тій частині, у якій вона гарантує учасникам судового процесу ефективне право на доступ до суду.
Таким чином, ЄСПЛ роз`яснив, що положення статті 6 Конвенції, включаючи право на доступ до суду, поширюються також на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, якщо таке право передбачено національним законодавством. Відповідно поновлення пропущеного строку на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного чи касаційного судів.
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що 30 вересня 2025 року було складено оскаржуване повне судове рішення, яке надіслано судом для оприлюднення 27 жовтня 2025 року та 28 жовтня 2025 року забезпечено надання загального доступу до нього.
Апеляційна скарга сформована до суду 06 січня 2026 року, тобто з пропуском строку на оскарження.
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не брав участі у справі в суді першої інстанції та вважає, що ухваленим судовим рішення порушено його права та інтереси.
На час вирішення апеляційним судом питання про поважність причин пропуску ІНФОРМАЦІЯ_2 строку на апеляційне оскарження рішення у даній справі, відсутні докази, які б вказували на можливість апелянта ознайомлення із оскаржуваним рішенням Чернівецького районного суду міста Чернівців від 30 вересня 2025 року до 23 грудня 2025 року.
Апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня ознайомлення апелянтом із рішенням Чернівецького районного суду м. Чернівці 30 вересня 2025 року.
За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ІНФОРМАЦІЯ_2 пропустив з поважних причин та з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, строк на апеляційне оскарження рішення суду підлягає поновленню.
Суддя Чернівецького
апеляційного суду І.Б. Перепелюк