УХВАЛА

13 січня 2026 року

м. Київ

справа № 537/883/25

провадження № 61-5242вд25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О., розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Ігнатенка В. М., Ситнік О. М., Фаловської І. М. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 лютого 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 лютого 2025 року виправлено описку в ухвалі Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 лютого 2025 року про залишення заяви без руху. Перший абзац резолютивної частини ухвали викладено у такій редакції: «У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити».

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка містила в собі, зокрема й клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання скарги.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18 березня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору у передбаченому законодавством порядку та розмірі, а також з метою правильного зазначення найменування суду, до якого подається вказана апеляційна скарга та подання копій апеляційної скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні повторного клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та повернуто апеляційну скаргу особі, яка її подала.

17 квітня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області від 13 лютого 2025 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М., суддів, які входять до складу колегії : Ситнік О. М., Фаловську І. М.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2025 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме заявнику необхідно уточнити судові рішення, які вона оскаржує та прохальну частину, відповідно до вимог статті 409 ЦПК України.

На виконання вимог вказаної ухвали заявник направила уточнену касаційну скаргу, в якій просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

08 липня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

08 січня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила до Верховного Суду заяву про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Ігнатенка В. М., Ситнік О. М. та Фаловської О. М.

Заява обґрунтована тим, що колегія суддів Верховного Суду у складі: Ігнатенка В. М., Ситнік О. М., Фаловської І. М., яка здійснює розгляд цієї справи, порушила норми статті 129 Конституції України та статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та не розглянула касаційну скаргу позивача впродовж встановленого законом розумного строку, який

ОСОБА_1 обраховує з моменту постановлення ухвали про відкриття касаційного провадження, чим проявила свою упередженість.

Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2026 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Ігнатенка В. М., Ситнік О. М., Фаловської І. М. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнано необґрунтованою. Заяву про відвід колегії суддів Верховного Суду Ігнатенка В. М., Ситнік О. М., Фаловської І. М. передано судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

13 січня 2026 року на виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід колегії суддів Верховного Суду Ігнатенка В. М., Ситнік О. М., Фаловської І. М. в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, передано судді Верховного Суду Дундар І. О.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною восьмою статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частина одинадцята статті 40 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Доводи заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Ігнатенка В. М., Ситнік О. М., Фаловської І. М. обґрунтовані виключно припущеннями та не підтверджені будь-якими доказами і не свідчать про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності колегії суддів Верховного Суду у складі: Ігнатенка В. М., Ситнік О. М., Фаловської І. М. Тому у задоволенні заяви про відвід потрібно відмовити.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

При цьому суд враховує те, що необґрунтоване усунення суддів від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Ігнатенка В. М., Ситнік О. М., Фаловської І. М. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар