Провадження №2/466/837/26
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

14 січня 2026 року Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Федорів О.П.,

з участю: секретаря судового

засідання Заяць У.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат,

в с т а н о в и в :

4 листопада 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (ТОВ «Кей-Колект», позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат.

В обґрунтування позову посилався на те, що 31 серпня 2007 року між ОСОБА_1 , як позичальником, та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого став ПАТ «УкрСиббанк» (Банк, Кредитор) був укладений договір про надання споживчого кредиту №00 (далі Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав Позичальнику у позику грошові кошти у сумі 3451,00 долар США, а Позичальник зобов`язувався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 25 серпня 2028 року згідно з графіком повернення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 11,3% річних. Крім того, 31 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 (Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав Позичальнику у позику грошові кошти у сумі 68000,00 долар США, а Позичальник зобов`язувався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 25 серпня 2028 р. згідно з графіком повернення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 10,5% річних.

Зазначив, що АКІБ «УкрСиббанк» свої зобов`язання виконав належним чином та надав Позичальнику обумовлену Кредитним договором суму коштів. 13 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено Договір факторингу № 2, відповідно до умов якого ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», в тому числі за кредитним договором №00 від 31 серпня 2007 року та кредитним договором №0 від 31 серпня 2007 року.

У зв`язку з невиконання Позичальником зобов`язань за Кредитними договорами ТОВ «Кей-Колект» звернулось до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом про стягнення заборгованості.

26 вересня 2013 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова по справі №1328/1102/2012 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитними договорами в сумі 606 639,56 грн.

Ствердив, що з моменту ухвалення Шевченківським районним судом м. Львова рішення від 26 вересня 2013 року по справі №1328/1102/2012 відповідачем зобов`язання зі сплати заборгованості не виконувалось, що підтверджується довідкою про надходження платежів в погашення заборгованості, та є, на думку представника позивача, підставою для нарахування на суму простроченого грошового зобов`язання трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Просив, посилаючись на практику Верховного Суду, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» суму трьох процентів річних в розмірі 86 159,45 грн, суму інфляційних втрат в розмірі 274 681,53 грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 4 330,09 грн.

Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

8 грудня 2025 року представниця позивача подала відзив та заяву про застосування строків позовної давності. Просила відмовити у задоволенні позову.У відзиві, посилаючись на практику Верховного Суду, просила врахувати, що на час вирішення спору вимога ТОВ «Кей-Колект» про стягнення з відповідача коштів за кредитними договорами не може бути захищена в примусовому порядку (шляхом примусового виконання) без поновлення строків на пред`явлення виконавчого документа (виконавчого листа) до виконання, тому на вказану вимогу (яка є задавненою) в натуральному зобов`язанні кредитор не має права нараховувати три проценти річних та інфляційні втрати.

У відповіді на відзив від 15 грудня 2025 року представник позивача посилався на протилежну практику Верховного Суду для підсилення своєї позиції.

У підготовчому провадженні по справі представниця позивача 13 січня 2026 року подала клопотання про зупинення провадження по справі. Вказала, що, аналізуючи правові позиції позивача і відповідача по справі, можна прийти до висновку, що в практиці існує правова колізія, у аналогічних правовідносинах. До такої ж думки прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 30 квітня 2025 року у справі № 754/511/23 (провадження № 61-323св24). На сьогодні справа № 754/511/23 (провадження № 61-323св24) перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду. Тому, зважаючи на те, що судова практика Касаційного цивільного суду та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду при вирішенні питання стягнення сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, за обставин наявності судового рішення, яке не може бути звернене до виконання, є різною, представник відповідача просила суд зупинити провадження в цивільній справі № 466/10280/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого перегляду у справі №754/511/23.

Представник позивача у підготовче засідання, призначене на 14 січня 2026 року, не з`явився. Подав заяву про проведення такого без його участі та про те, що не заперечує проти зупинення провадження у справі.

Представниця відповідача та відповідач у підготовче засідання, призначене на 14 січня 2026 року, не з`явились. Представниця відповідача подала заяву про проведення підготовчого засідання без участі сторони відповідача.

З урахуванням частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до пункту десятого частини першої статті 252 Цивільного процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з пунктом чотирнадцятим частини першої статті 253 Цивільного процесуального кодексу України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Установлено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2025 року прийнято до розгляду справу № 754/511/23 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про стягнення 3 % річних. Справа досі перебуває на стадії перегляду судових рішень першої та апеляційної інстанції в касаційному порядку.

Згідно з цією ухвалою Велика Палата Верховного Суду вважає мотиви, викладені в ухвалі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 квітня 2025 року, обґрунтованими й такими, що містять підстави для прийняття справи до провадження Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини третьої статті 403 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки існує необхідність формування єдиної правозастосовної практики щодо вирішення питання про стягнення сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, за обставин наявності судового рішення, яке не може бути звернене до виконання.

Так, передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Тому колегія суддів вважає, що якщо кредитор вже скористався судовим захистом та з боржника рішенням суду стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (див. постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі № 759/4755/19 та від 29 листопада 2023 року у справі № 753/1527/22).

Натомість колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 916/735/23 сформулювала інший правовий висновок щодо застосування приписів частини другої статті 625 ЦК України. У цій справі колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вказала на відсутність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, передбаченого частиною другою статті 625 ЦК України, за обставин підтвердження такого боргу відповідним судовим рішенням, яке не може бути виконаним без вирішення питання щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Тобто колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає, що у випадку, якщо судовим рішенням вже стягнуто з боржника суму боргу, проте стягувач вичерпав можливість пред`явлення виконавчого документа до виконання і такий документ на виконанні не перебуває, зобов`язання вважається натуральним, а отже, стягнення з боржника сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, неможливе.

З огляду на викладене, оскільки Велика Палата Верховного Суду здійснює перегляд у касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах, у справі №754/511/23, яке має значення для вирішення цього спору та правозастосування положення статті 625 Цивільного кодексу України, суд доходить висновку, що клопотання представниці відповідача необхідно задовольнити та зупинити провадження у справі.

Керуючись статтями 252, 253 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

клопотання представниці відповідача ОСОБА_1 адвокатки Вертас Марії Михайлівни задовольнити.

Провадження у справі за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справі № 754/511/23 (провадження № 14-63цс25).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена та підписана 14 січня 2026 року.

Головуюча О.П. Федорів