УХВАЛА

14 січня 2026 року

м. Київ

справа № 346/1825/25

провадження № 61-10вп26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув заяву адвокатки Волошиної Олени Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 про визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Управління соціальної політики Коломийської міської ради, про визначення місця проживання дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління соціальної політики Коломийської міської ради, як орган опіки та піклування, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Управління соціальної політики Коломийської міської ради, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів.

У травні 2025 року адвокатка Волошина О. В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про роз`єднання позовних вимог, передання справи за підсудністю та вжиття заходів стосовно позивачки за зловживання процесуальними правами.

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області ухвалою

від 08 серпня 2025 року клопотання адвокатки Волошиної О. В. в інтересах ОСОБА_1 про роз`єднання позовних вимог, передачу справи за підсудністю та вжиття стосовно позивачки заходів за зловживання процесуальними правами, задовольнив частково. Позовні вимоги ОСОБА_2 до

ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів роз`єднав. Виділив у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Виділив у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини. Передав роз`єднані матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини для здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду. В решті частин клопотання відмовив.

22 жовтня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява адвокатки Волошиної О. В. в інтересах ОСОБА_1 про визначення підсудності справи № 346/1825/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини у порядку

статті 29 ЦПК України.

Верховний Суд ухвалою від 24 жовтня 2025 року відмовив у задоволенні заяви адвокатки Волошиної О. В. в інтересах ОСОБА_1 про визначення підсудності цивільної справи № 346/1825/25 за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини (провадження

№ 61-265вп25).

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління соціальної політики Коломийської міської ради, як орган опіки та піклування, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області ухвалою

від 20 листопада 2025 року зустрічний позов ОСОБА_1 прийняв до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2

20 листопада 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява адвокатки Волошиної О. В. в інтересах ОСОБА_1

про визначення підсудності справи № 346/1825/25 за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини у порядку

статті 29 ЦПК України.

Верховний Суд ухвалою від 24 листопада 2025 року відмовив у задоволенні заяви адвокатки Волошиної О. В. в інтересах ОСОБА_1 про визначення підсудності цивільної справи № 346/1825/25 за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини (провадження

№ 61-298вп25).

06 січня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява адвокатки Волошиної О. В. в інтересах ОСОБА_1 про визначення підсудності справи № 346/1825/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини у порядку статті 29 ЦПК України та визначення Немишлянського районного суду міста Харкова для розгляду даної справи.

Заяву мотивовано тим, що обидві сторони фактично проживають за межами України, тому наявні підстави для визначення підсудності справи

№ 346/1825/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини у порядку

статті 29 ЦПК України.

07 січня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява-заперечення адвоката Данильчука Е. Б. в інтересах

ОСОБА_2 на заяву адвокатки Волошиної О. В. в інтересах ОСОБА_1 про визначення підсудності справи № 346/1825/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

У вказаній заяві ОСОБА_2 заперечує твердження позивача за зустрічним позовом, що вона постійно проживає за кордоном, оскільки ані вона, ані її дитина не мають постійного місця проживання за кордоном. Відповідно до довідки внутрішньо переміщеної особи (далі - ВПО) від 22 січня 2025 року місцем проживання ОСОБА_2 є квартира АДРЕСА_1 . Тимчасовий захист за кордоном вона мала до часу повернення в Україну 19 січня 2025 року, після чого він не був продовжений та автоматично анульований. Отже, відсутні підстави для визначення підсудності справи № 346/1825/25 за правилами статті 29 ЦПК України.

Верховний Суд вважає, що у задоволенні заяви про визначення підсудності справи № 346/1825/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини необхідно відмовити з огляду на таке.

Під час вирішення питання про визначення підсудності спору про визначення місця проживання дитиниВерховний Суд керується положеннями ЦПК України та Законом України «Про міжнародне приватне право», якими встановлено порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок.

Чинний ЦПК України передбачає конкретні випадки, у яких територіальну підсудність справи визначає Верховний Суд, зокрема це:

підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України(стаття 29 ЦПК України);

підсудність справ про обмеження цивільної дієздатності чи визнання недієздатним громадянина України, який проживає за її межами

(стаття 295 ЦПК України);

підсудність справ про надання неповнолітній особі - громадянину України, який проживає за її межами повної цивільної дієздатності

(стаття 301 ЦПК України);

підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення (стаття 316 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Отже, підсудність справ визначає Верховний Суд, якщо учасниками справи є громадяни України, що проживають за її межами.

Визначальною ознакою для застосування Верховним Судом

статті 29 ЦПК України є встановлення громадянства кожної зі сторін спору та доведеність факту проживання обох сторін спору за межами України.

З огляду на зміст наданих до заяви про визначення підсудності справи доказів, адвокатка Волошина О. В. в інтересах ОСОБА_1 надала копію паспорта громадянки України ОСОБА_2 ; копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 .

Доказами проживання громадянина України за її межами можуть бути: довідка про перебування на консульському обліку в дипломатичній установі України, документи, видані в країні перебування (посвідка на проживання, інші офіційні документи, що підтверджують законне перебування в іншій країні).

Відповідно до статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За правилами статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

З долучених до клопотання копій документів та врахованих Верховним Судом доводів заяви-заперечення адвоката Данильчука Е. Б. в інтересах

ОСОБА_2 на заяву адвокатки Волошиної О. В. в інтересах ОСОБА_1 про визначення підсудності справи № 346/1825/25 неможливо встановити, що ОСОБА_2 проживає за кордоном, оскільки надані відомості не свідчать про її постійне проживання за межами України, тому відсутні підстави для визначення підсудності за правилами статті 29 ЦПК України.

Тимчасове перебування громадян України за межами України не є підставою для визначення підсудності судових справ за їх участю Верховним Судом.

Вказаний висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 05 квітня

2024 року у справі № 638/16989/23 (провадження № 61-84вп24).

Отже, оцінені Верховним Судом докази, що не підтверджують постійне проживання ОСОБА_2 за кордоном, у сукупності з оціненими судом іншими доказами, наданими на підтвердження проживання ОСОБА_1 за кордоном, не дають підстав для висновку про визначення підсудності справи

№ 346/1825/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини за правилами

статті 29 ЦПК України.

Керуючись статтями 29, 260, 261, 316 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви адвокатки Волошиної Олени Вікторівни

в інтересах ОСОБА_1 про визначення підсудності справи № 346/1825/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Управління соціальної політики Коломийської міської ради, про визначення місця проживання дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління соціальної політики Коломийської міської ради, як орган опіки та піклування, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська