Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2/711/298/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Буйновській А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», в особі свого представника Косатого Дениса Анатолійовича, що діє на підставі довіреності № 193 від 05.08.2025р., звернулось до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості (матеріали позову сформовано та подано через підсистему «Електронний суд»).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.11.2025р. відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

07.11.2025р. відповідачем ОСОБА_1 до суду через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву (надійшов 10.11.2025р.).

14.11.2025р. представником позивача АТ «ТАСКОМБАНК» - Косатим Д.А. до суду через підсистему «Електронний суд» подано відповідь на відзив на позовну заяву (надійшла 17.11.2025р.).

20.11.2025 року відповідачем ОСОБА_1 до суду через підсистему «Електронний суд» подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (надійшли 20.11.2025р.).

22.12.2025р. представником позивача АТ «ТАСКОМБАНК» - Косатим Д.А. до суду через підсистему «Електронний суд» подана заява про залишення позову Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості без розгляду (надійшла 22.12.2025р.).

Разом з тим, 23.12.2025р. відповідачем Желтухіним С.С. до суду через підсистему «Електронний суд» подано заяву про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача (надійшла 23.12.2025р.).

В судове засідання учасники судового процесу не з`явились та не повідомили суд про причини неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Відповідач ОСОБА_1 в заяві про компенсацію судових витрат просив всі судові засідання у даній цивільній справі розглянути за його відсутності та за відсутності його представника адвоката Постригань Т.Л. на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд, вважає, що заява представника позивача АТ «ТАСКОМБАНК» - Косатого Д.А. про залишення позову Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості без розгляду не суперечить вимогам закону і підлягає до задоволення, оскільки, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Що стосується заяви відповідача ОСОБА_1 про компенсацію йому судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача слід зазначити наступне.

Звертаючись до суду із заявою про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача АТ «ТАСКОМБАНК», відповідач вказує, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та недоведеними. Відповідач зазначає, що всі докази необгрунтованих дій позивача описані ним та його представником у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву.

Оскільки відповідач не є спеціалістом з правознавства, з метою захисту своїх інтересів у суді він був змушений був звертатись до послуг адвоката Постригань Т.Л., яка діє згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю номер 227 від 13.02.2006р., та заключити з нею договір про надання правничої допомоги (надання юридичних (консультаційних) послуг) від 03.04.2025р., у зв`язку з чим відповідачем були понесені додаткові витрати на правничу допомогу, надану адвокатом на загальну суму 14 000 грн.

Крім того, до відзиву на позовну заяву відповідачем надано суду Договір про надання правничої допомоги (надання юридичних (консультаційних послуг) від 03.04.2025р., а також до заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву надано акт юридичних (консультаційних) послуг за договором про надання правничої допомоги від 03.04.2025р. та розрахунок (детальний опис послуг) витрат на правничу допомогу здійснений Желтухіним С.С. (Додаток до Договору про надання правничої допомоги (надання юридичних (консультаційних послуг) від 03.04.2025р.) на загальну суму 14 000 грн.

Отже, витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу складають 14000грн.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, з аналізу наведених вище норм вбачається, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у разі необґрунтованих дій позивача, таких як зловживання процесуальними правами, виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони.

Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Під зловживанням процесуальними правами маємо розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Отже, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача. Саме по собі звернення позивача до суду за захистом порушеного права не може свідчити про зловживання процесуальними правами, а дії, направлені на захист свого права, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок відшкодування понесених витрат на правову допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», в особі свого представника Косатого Д.А., звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №3967572-022 від 14.03.2024р в розмірі 210 391,38 грн., посилаючись на те, що позичальником було порушено умови Кредитного договору, а також норми чинного законодавства.

У відзиві на позовну заяву, відповідач не заперечує сам факт укладення 14.03.2024р. між сторонами Кредитного договору №3967572-022, однак посилається відсутність належних доказів видачі кредитних коштів, в тому числі виписки по рахунках даного договору, що унеможливлює перевірку правильності складеного позивачем розрахунку заборгованості та надання контрозрахунку. Тому вважає позовні вимоги позивача недоведеними.

Разом з тим, слід зазначити, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 741/1681/17 Верховний Суд зазначив, що законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача (ч. 5 ст. 142 ЦПК України). При цьому, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, а добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист. Таким чином, саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Верховний Суд у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17 зазначив, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому, під добросовісністю потрібно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Для стягнення на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом, зокрема в постановах від 26 вересня 2018 року в справі № 148/312/16-ц, від 12 листопада 2022 року в справі № 359/9512/17, від 14 січня 2021 року в справі № 521/3011/18, від 28 серпня 2025 року в справі №357/5156/23.

З врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що стороною відповідача не доведено наявності необґрунтованих дій позивача, таких як зловживання процесуальними правами, виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони, подання завідомо безпідставного позову, а відтак підстави для задоволення заяви відповідача про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 13, 49, п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 12.01.2026 року.

Головуючий: В.М. Скляренко