ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2026 року

м. Харків

справа № 621/2455/25

провадження № 22-ц/818/1431/26

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення суми за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2025 року, під головуванням судді Овдієнка В.В.,-

в с т а н о в и в:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 353303-КС-001 про надання кредиту від 04.05.2024 року у розмірі 21 648 грн 22 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 6 000 грн 00 коп., суми прострочених платежів по процентах - 14 748 грн 22 коп., суми прострочених платежів за комісією - 900 грн 00 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2025 року позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" 14 700,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" 1 644,81 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішенням, яким стягнути з відповідачки на користь позивача 14 748,22 грн заборгованості по процентам за користування кредитом та по комісії за надання кредиту у сумі 900,00 грн. Вважають, що рішення суду в оскаржуваній частині є таким, що ухвалене з неповним з`ясуванням фактичних обставин справи, що мають значення для вирішення справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Звертають увагу на те, що відсотки нараховувались лише в період дії договору за кожен день користування кредитом на суму його залишку. Вказують на те, що судом не взято до уваги п.3.2.2 Договору, згідно якого сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений у п.3.2.3, у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана у п.2.4. Договору. Боржником не було здійснено лише три платежі на погашення кредиту за Договором № 353303-КС-001 про надання кредиту, чим порушено зобов`язання, встановлені договором, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту і збільшення процентної ставки - що чітко і заздалегідь було погоджено сторонами кредитного договору у пункті 3.2.2 Договору. Згідно графіку платежів було погоджено, що якщо Позичальник сплачує заборгованість згідно графіка платежів (без порушень), то треба сплатити по Договору 15 600,00 грн. з яких по процентах - 8 700,00 грн., оскільки з кожним платежем сума загального боргу на яку нараховується кожного дня проценти зменшується. Отже, загальна сума до сплати по відсоткам дійсно становила би 8700,00 грн. лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно з графіком платежів. Боржником не було сплачено жодного платежу на погашення за Договором № 353303-КС-001 про надання кредиту, чим порушено зобов`язання, встановлені договором, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту і збільшення процентної ставки - що чітко і заздалегідь було погоджено сторонами кредитного договору у пункті 3.2.2 Договору. Згідно обов`язкового графіку платежів Відповідач мав зробити перший плановий платіж 18.05.2024 р., у розмірі 1 300,00 грн., однак платіж не був зроблений (як і всі наступні), тому з 19.05.2024 р. почалось прострочення заборгованості за кредитом, а після спливу 7 (семи) днів, починаючи з - 26.05.2024 р. почалось нарахування процентів за користування кредитом по збільшений (Стандартній) процентній ставці - у відповідності до пункту 3.2.2 Договору. Відповідно в період з 04.04.2024 р. по 25.05.2024 р. включно проценти нараховувались по Зниженій (пільговій) процентній ставці. У період з 26.05.2024 р. по 19.10.2024 року включно проценти нараховувались по Стандартній процентній ставці, - 1,50000000% - як це було погоджено сторонами заздалегідь - при укладенні Договору - а не по Штрафній (як про те вказав суд першої інстанції). Отже, Відповідачем встановлений графік погашення заборгованості не виконувався, за весь період дії кредитного договору не було сплачено жодного платежу на погашення кредиту, у наслідок чого починаючи з восьмого дня прострочення першого платежу почалось нарахування процентів за Стандартною ставкою - 1,50000000%, а саме з 26.05.2024 р. по 19.10.2024 р. включно і після 19.10.2024 р. не нараховувались. Таким чином, проценти за користування кредитом у загальній сумі 14 748,22 грн. включають в себе: нараховані за Зниженою (пільговою) процентною ставкою 1,15013387%. - у сумі 1 518,22 грн. у період з 04.04.2024 по 25.05.2024 р. (включно) плюс нараховані за Стандартною процентною ставкою 1,50000000%. - у сумі 13 230,00 грн. у період з 26.05.2024 по 19.10.2024 р. (включно). Крім того, з розрахунку видно, що штрафні санкції за неналежне виконання умов договору не нараховувались та не входять складу позовних вимог, а проценти за користування кредитом після 19.10.2024 року не нараховувались і як видно, що вже 20.10.2024 року їх розмір залишився незмінним - 14 748,22 грн.__ Отже, з вищевикладеного вбачається, що розрахунок заборгованості наданий Позивачем по кредитному договору №353303-КС-001 повністю відповідає умовам Договору, а розмір нарахованих процентів відповідає нормам статей 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України. Як вбачається з умов даного кредитного договору та Правил надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», встановлення комісії за надання кредиту, є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оспорюється, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за умовами договору № 353303-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 04.05.2024 року сторони встановили строк кредитування до 19.10.2024 року. На час закінчення строку кредитування (19.10.2024 року) розмір заборгованості за договором № 353303-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 04.05.2024 року склав 15 600 грн 00 коп., яка складається з: 6 000 грн 00 коп. - тіла кредиту; 8 700 грн 00 коп. - проценти за користування кредитом; 900 грн 00 коп. - комісія. Враховуючи, що вимагається до стягнення: 900 грн 00 коп. - заборгованості за комісією за договором № 353303-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 04.05.2024 року, щодо якого встановлено нікчемність, належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Бізнес Позика" в частині стягнення заборгованості за комісією. За таких обставин, позовна заява ТОВ "Бізнес Позика" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 353303-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 04.05.2024 року в розмірі 14 700 грн 00 коп., з яких: 6 000 грн 00 коп. - основний борг; 8 700 грн 00 коп. - заборгованість по відсоткам. У задоволенні решти позову належить відмовити.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вимогам закону та фактичним обставинам справи відповідає не в повній мірі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 укладено Договір № 353303-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію".

Позивач 04.05.2024 року направив ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 353303-КС-001 про надання кредиту, та остання прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору. ТОВ "Бізнес Позика" направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7326 на номер телефону НОМЕР_1 , котрий останньою був введений.

04.05.2024 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 353303-КС-001 про надання кредиту, за умовами якого ОСОБА_1 отримала 6 000 грн 00 коп.

Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15013387 процентів за кожен день користування Кредитом.

Пунктом 2. Кредитного договору передбачено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 6 000 грн 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_2 .

Відповідно до пункту 2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Відповідно до п. 5.1. Правил, які у відповідності до пункту 10 Кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Кредитного договору.

Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування.

З долученої до матеріалів справи інформаційної довідки вбачається, що 04 травня 2024 року ТОВ «Бізнес позика» на підставі договору № 353303-КС-001 від 04.05.2024 року про надання кредиту перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 6 000 грн.

Згідно з листа АТ «Ощадбанк» від 15.08.2025 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито банківський рахунок, до якого емітовано банківську платіжну карту НОМЕР_2 .

Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором. Позивач зазначає, що станом на 03.07.2025 року ОСОБА_1 має заборгованість за договором № 353303-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 21 648 грн 22 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 6 000 грн 00 коп; суми прострочених платежів по процентах - 14 748 грн 22 коп; суми заборгованості по штрафам - 0 грн 00 коп.; суми прострочених платежів за комісією - 900 грн 00 коп.

Даних про повне повернення позики матеріали справи не містять.

Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника, його персональні дані, номер мобільного телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника.

В обґрунтування позовних вимог Товариством зазначено, що 04.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 укладено Договір № 353303-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію". Позивач 04.05.2024 направив ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 353303-КС-001 про надання кредиту, та остання прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору. ТОВ "Бізнес Позика" направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7326 на номер телефону НОМЕР_1 , котрий останньою був введений. Таким чином, 04.05.2024 між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 353303-КС-001 про надання кредиту, за умовами якого ОСОБА_1 отримала 6 000 грн 00 коп. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15013387 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2. Кредитного договору передбачено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 6 000 грн 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_2 . Відповідно до пункту 2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Відповідно до п. 5.1. Правил, які у відповідності до пункту 10 Кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Кредитного договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування. Позивач не нараховував жодних процентів після закінчення строку дії кредитного договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором, заборгованість відповідача за кредитним договором після закінчення строку дії кредитного договору не змінювалася. Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, та станом на 22.06.2025 має заборгованість за договором № 353303-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 21 648 грн 22 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 6 000 грн 00 коп; суми прострочених платежів по процентах - 14 748 грн 22 коп; суми заборгованості по штрафам - 0 грн 00 коп.; суми прострочених платежів за комісією - 900 грн 00 коп. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Нормами частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг упродовж певного часу, а саме - упродовж строку кредитування, визначеному в кредитному договорі.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Задовольняючи частково позовну вимогу про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що така заборгованість нараховувалась поза межами строку дії договору.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 2.4. договору стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1,5%, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15013387 %, фіксована.

За умовами п. 3.2. договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою, вказаною у п. 2.4. договору, на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, у залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, і розраховується в порядку, описаному нижче.

Згідно з п. 3.2.1. договору у разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженим сторонами графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п.2.4. договору.

Відповідно до умов п. 3.2.2. договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка за кредитом, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку№1 до договору, та до закінчення терміну дії договору.

Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернув належні до сплати грошові суми, тим самим порушив встановлений графік обов`язкових платежів.

ТОВ "Бізнес Позика", заявляючи позов про стягнення кредитної заборгованості, просило у тому числі, крім заборгованості за неповернутим кредитом та комісії, стягнути складову його повної вартості, зокрема й заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.

Матеріалами справи підтверджується, що у підписаному позичальницею договорі визначені тип та розмір процентних ставок плати за користування кредитом: фіксована знижена процентна ставка у розмірі 1,15013387 % за кожен день користування кредитом та фіксована стандартна процентна ставка у розмірі 1,5%, якщо буде допущена прострочка сплати заборгованості.

Колегія суддів звертає увагу на те, що сума заборгованості по відсотках нараховувалась в межах строку дії договору з 04.05.2024 року по 19.10.2024 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком, отже нарахування позивачем процентів поза межами строку дії договору спростовується фактичними обставинами справи.

При цьому, колегія суддів вважає, що розмір стягнутих відсотків за користування кредитом в сумі 8 700,00 грн є необґрунтованим, оскільки такий мав би місце лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення всіх обумовлених сум згідно із графіком платежів.

Таким чином, оскільки відповідачем не було виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості позивача, колегія суддів вважає, що заборгованість за процентами за користування кредитом підлягає стягненню в розмірі 14 748,22 грн.

Отже, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове стягнення процентів за користування кредитом, на вищезазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову щодо цієї вимоги, відтак рішення в цій частині підлягає зміні.

Таким чином стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у зазначеному розмірі 20 748,22 грн (6000,00 грн-тіло кредиту та 14 748,22 грн -відсотки).

Щодо посилання апелянта на необґрунтованість висновку суду про відмову в стягненні комісії, судова колегія зазначає наступне.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію, зокрема, за надання кредиту.

Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача, як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).

Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 900 грн, а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, колегія суддів вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства, а тому висновок суду першої інстанції про те, що положення спірного кредитного договору в частині стягнення суми комісії за надання кредиту є нікчемними в силу ст.228 ЦК України є помилковим.

Сплата комісії передбачена умовами кредитного договору. Підстав для відмови у її стягненні колегія суддів не вбачає.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за комісією у розмірі 900 грн.

У зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що сума сплаченого позивачем судового збору за звернення до суду з позовом становить 2 422,40 грн, за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції становить 3 633,60 грн.

Отже стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» підялгає судовий збір у розмірі 6 056,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - задовольнити.

Заочне рішення Зміївського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2025 року змінити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» суму заборгованості за договором про надання кредиту в розмірі 21 648,22 грн, а також судовий збір у сумі 6 056,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова