Справа № 478/981/25
Провадження номер 22-ц/812/394/26
У Х В А Л А

12 січня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі суддів: Локтіонової О. В., Крамаренко Т. В., Царюк Л. М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2025 року, ухвалене за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус - Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2025 року вищевказаний позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус - Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 8310944 від 22.09.2024 року в розмірі 31830 грн, з яких: 14500 грн заборгованість за кредитом та 17330 грн заборгованість по відсотках, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати, пов`язані із правничою допомогою адвоката, в сумі 105 грн.

Не погодившись із цим рішенням суду, 21 грудня 2025 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій також було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Поважними причинами пропуску строку зазначено те, що представник відповідача ОСОБА_2 з 08 по 19 грудня 2025 року знаходився на амбулаторному лікуванні.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 26 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , залишено без руху, а апелянту запропоновано у строк, який не може перевищувати десяти днів з моменту отримання ним копії цієї ухвали, подати нову заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення з зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду та підстав його поновлення із поданням до неї відповідних доказів.

На виконання цієї ухвали суду представник відповідача Москвічов А. С. подав заяву, в якій посилаючись на практику Верховного Суду, вказав ті ж самі причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до положень ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення суду ухвалено 11 листопада 2025 року. Повний його текст складено в це й же день. Зазначене рішення суду було доставлено представнику ОСОБА_1 Москвічову А. С. до його електронного кабінету 12 листопада 2025 року о 13:44:51. З апеляційною скаргою представник відповідача звернувся 21 грудня 2025 року, тоді як останнім днем її подачі було 11 грудня 2025 року. З наданих представником медичних документів та пояснень видно, що ОСОБА_2 з 08 грудня 2025 року по 19 грудня 2025 року перебував на амбулаторному лікуванні.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановлені державами-членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Такий правовий висновок міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних доказів.

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважним, об`єктивно не залежав від волі та поведінки скаржника.

Положення ч.4 ст.357 ЦПК України встановлюють, що якщо особою, що подала апеляційну скаргу, не буде подано заяву про поновлення строку у визначені судом терміни або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Оскільки наведені представником відповідача причини для поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначені в апеляційній скарзі, були визнані судом неповажними, а інших поважних причин пропуску строку представник в клопотанні не зазначив, то у задоволенні клопотання про поновлення строку слід відмовити.

Враховуючи, що наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції, у відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2025 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

Л. М. Царюк