УХВАЛА

Про самовідвід

Справа № 495/5220/21

Номер провадження 2-др/495/3/26

14 січня 2026 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Прийомова О.Ю., розглянувши матеріали цивільної справи № 495/5220/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів,-

ВСТАНОВИЛА:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява представника ПАТ АБ «Південний» про ухвалення додаткового рішення по справі № 495/5220/21.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.01.2026 № 32 по справі призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 13.01.2026 справа надійшла до провадження судді Прийомової О.Ю.

Як вбачається з матеріалів справи № 495/5220/21, сторонами по справі є: позивач ОСОБА_1 , відповідач ПАТ АБ «Південний».

Так, суддя звертає увагу, що у її проваджені перебувала справа № 495/9894/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» про визнання договору банківського вкладу укладеним та дійсним, стягнення суми банківських вкладів, відсотків, пені та моральної шкоди.

Однак, пердставником ПАТ АБ "Південний"- Пахомовим І.Ю. до суду була надіслана заява про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Прийомової О.Ю. з огляду на недовіру представника юридичної особи відповідача судді, а також наявності сумнівів у неупередженості та безсторонності останньої.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, суддя Мишко В.В., від 12 серпня 2020 року по справі № 495/9894/18, заяву представника ПАТ АБ «Південний» задоволено.

Таким чином, представником ПАТ АБ «Південний» у справі з аналогічними сторонами вже заявлявся відвід судді Прийомовій О.Ю., який у подальшому був задоволений. Тобто, представник ПАТ АБ «Південний» вже висловив свою недовіру судді Прийомовій О.Ю.

З огляду на викладене, врахуванню підлагють приписи до ч.1 ст. 36 ЦПК України, згідно з якими суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 36 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Згідно ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Частиною 9 ст. 40 ЦПК України встановлено, що питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

Так, інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Самовідвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ)

У п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) Суд зазначив, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення ЄСПЛ у справі «Kyprianou v. Cyprus», заява № 73797/01, п. 119).

У пунктах 66, 67 рішення ЄСПЛ «Мироненко та Мартиненко проти України» вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, такі природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Згідно з усталеною практикою Суду застосування одного із цих критеріїв (підходів) або обох залежить від конкретних обставин, пов`язаних зі спірною поведінкою судді.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 3 травня 2007 року у справі «Бочан проти України» вказав, що Суд далі нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію тобто чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

У рішенні «Газета-Центр проти України» від 15 липня 2010 року ЄСПЛ, встановлюючи порушення принципу безсторонності, зазначив, що відповіднодо усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії, аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають відносини, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чинитись, також має бути видно, що воно чиниться».

У цьому відношенні ЄСПЛ зазначає, що навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість («De Cubber проти Бельгії», рішення від 26 жовтня 1984 року, Series A, № 86).

Так, згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно пункту 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією Економічної та ООН від 27.07.2006 року №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи або має бути відведений в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 листопада 2021 року у справі № 11-202сап21 звернула увагу на те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема для запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Визначення належного та безстороннього суду є первинним щодо вчинення процесуальних дій у справі.

Таким чином, враховуючи, що фундаментальною основою правосуддя є довіра громадськості, а також з метою виключення будь-яких сумнівів у об`єктивності та безсторонності судді Прийомової О.Ю., з огляду на те, що відповідачем у справі раніше заявлявся відвід судді на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, вважаю необхідним заявити самовідвід від розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів, та передати матеріали цивільної справи № 495/5220/21 до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для повторного розподілу між суддями Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області в порядку передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 41, 260 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Заявити самовідвід від розгляду цивільної справи цивільної справи № 495/5220/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів.

Передати справу № 495/5220/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про відновлення попереднього становища до порушення прав та інтересів до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для повторного автоматизованого розподілу в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: