Провадження № 22-ц/802/231/26 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 січня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

вивчивши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2025 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2025 року у цій справі позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк» нараховані на підставі статті 625 ЦК України інфляційні втрати за період з квітня 2017 року по лютий 2022 року в розмірі 41 171,70 грн та 3 % річних за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 4 076,93 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 542,80 грн.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 24 грудня 2025 року подав апеляційну скаргу.

Проте відповідач ОСОБА_1 пропустив встановлений законом строк на апеляційне оскарження, оскільки оскаржуване рішення ухвалено судом 04 листопада 2025 року, повний текст судового рішення складено 04 листопада 2025 року, копію рішення суду відповідач одержав 11 листопада 2025 року, у зв?язку з чим строк на апеляційне оскарження закінчився 12 грудня 2025 року.

Окрім того подана апеляційна скарга не відповідає вимогам частини 2 статті 356 ЦПК України, зокрема у апеляційній скарзі не зазначено повне найменування інших учасників справи, їх місцезнаходження або місце проживання чи перебування, не зазначено в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Також відповідачем ОСОБА_1 до апеляційної скарги не додано копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 29 грудня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення вказаних недоліків десять днів з дня вручення копії ухвали.

На виконання ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху відповідач ОСОБА_1 подав апеляційному суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження з тих підстав, що 20 листопада 2025 року та 21 листопада 2025 року загинули його прийомні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . До цієї заяви відповідачем приєднано копії лікарських свідоцтв про смерть та довідки про причини смерті.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є його прийомними дітьми, що перешкоджало йому подати апеляційну скаргу на судове рішення в строк до 12 грудня 2025 року, ОСОБА_1 апеляційному суду не подав.

Крім того відповідач ОСОБА_1 не подав суду апеляційну скаргу, яка відповідає вимогам частини 2 статті 356 ЦПК України, а також до апеляційної скарги не додав копії скарги та письмові матеріали відповідно до кількості учасників справи.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 ЦПК України (частини 3, 4 статті 357 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що вказані відповідачем ОСОБА_1 у заяві про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження підстави для поновлення строку є неповажними, а тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що право на доступ до правосуддя, закріплене у статті 6 Конвенції, не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів (рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії», рішення від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Оскаржуване у цій справі судове рішення ухвалено 04 листопада 2025 року, повний текст судового рішення складено 04 листопада 2025 року, копію рішення суду відповідач ОСОБА_1 одержав 11 листопада 2025 року, у зв?язку з чим строк на оскарження рішення суду закінчився 12 грудня 2025 року.

При цьому апеляційна скарга на судове рішення подана відповідачем лише 24 грудня 2025 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Для поновлення процесуальних строків суд зобов`язаний указати обґрунтовані та об`єктивні підстави, за яких пропущений строк підлягає поновленню. Водночас наявність таких підстав вимагає від суду аналізу дій заявника, які він, у розумні інтервали часу, мав вживати, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження та перевірки доказів, які мають підтверджувати ці обставини. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Колегія судів вважає, що відповідач, який отримав копію судового рішення (рішення ухвалено 04 листопада 2025 року) 11 листопада 2025 року, мав реальну можливість на апеляційне оскарження у тридцятиденний строк з дня отримання копії судового рішення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у цій справі.

Керуючись частинами 3, 4 статті 357, пунктом 4 частини 1 статті 358 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті апеляційного провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2025 року, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий

Судді