УХВАЛА

за результатами вирішення клопотань

13 січня 2026 рокуСправа № 495/7971/24
Номер провадження 2/495/375/2026

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі

головуючого судді Волкової Ю.Ф.

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,

представника позивача Пєтухова П.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши клопотання відповідача ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації,

встановив:

22.08.2024 КП "Білгород-Днестровськводоканал" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

У межах підготовчого провадження відповідач ОСОБА_1 подала клопотання про залишення позову без розгляду, визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами.

Клопотання про залишення позову без розгляду мотивоване тим, що позивач не виконав вимоги ухвали суду не оплатив вартість призначеної експертизи; позов підписав ОСОБА_2 , однак доказів на підтвердження його повноважень не додано.

Клопотання про визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами мотивоване тим, що позивач не виконав вимоги ухвали суду не оплатив вартість призначеної експертизи, що зумовило її невиконання та затягування судового процесу.

У судовому засіданні 09.01.2026 ОСОБА_1 вказані клопотання підтримала.

Представник позивача у судовому засіданні 09.01.2026 заперечив проти заявлених клопотань, зазначив, повноваження ОСОБА_2 підтверджено доданими до справи доказами; призначену судову лінгвістичну (семантико-текстуальну) експертизу позивач не оплатив з огляду на її високу вартість та зміну у фінансовому становищі комунального підприємства.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши необхідні докази, суд дійшов таких висновків.

1. Щодо клопотання про залишення позову без розгляду.

Підстави для залишення позову без розгляду визначені частиною першою статті 257 ЦПК.

Так, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: 1) позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; 2) позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи; 3) належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи; 4) у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду; 6) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 7) дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява; 8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк; 9) позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору; 10) позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду; 11) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; 12) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК).

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частина третя статті 58 ЦПК).

За нормами цивільного законодавства представництвом є правовідносини, в яких одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (частини перша та третя статті 237 ЦК).

Частина перша статті 89 ЦК України передбачає, що юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до Єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Згідно із частинами п`ятою, шостою цієї статті до Єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до Єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», за частиною першою статті 7 якого Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру

Державна реєстрація базується на принципах, зокрема, обов`язковості, публічності, об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі (стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Згідно з пунктом 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта [для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)], дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Частина перша статті 10 цього Закону передбачає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що у разі, якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Реєстру, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).

Отже, за наявності інформації щодо такої особи в Реєстрі, у разі подання її суду, відсутності стосовно цього спору, про який повідомлено суду, підстави додатково підтверджувати ці повноваження документами (статутом, положенням, трудовим договором (контрактом) - відсутні, оскільки суд може покладатись на відомості з Реєстру як на достовірні.

Вказана правовий висновок сформовано у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 20.11.2024 у справі № 910/16580/23.

Як встановлено, позовну заяву, подану до суду 22.08.2024, підписав Мазуренко Максим Борисович.

До позовної заяви позивач додав копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у якій зазначені відомості, зокрема, про прізвище, ім`я, по батькові осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, та наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи: Мазуренко Максим Борисович (виконуючий обов`язки начальника до заміщення посади в порядку, передбаченому законодавством України із 21.06.2023) керівник.

Керуючись наведеним, з урахування правової позиції ВП ВС у справі № 910/16580/23, суд дійшов висновку, що позивач КП «Білгород-Дністровськводоканал» бере участь у справі шляхом само представництва, позовну заяву підписано особою, цивільну процесуальну дієздатність якої доведено.

У свою чергу, несплата вартості призначеної судової експертизи не є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Інших підстав, для залишення позовної заяви без розгляду суд не встановив.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відмову у задоволені клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

2. Щодо клопотання про визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами.

Як визначено статтею 44 ЦПК, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

У справі, що розглядається, суд не встанови дій сторони позивача, які б суперечили завданню цивільного судочинства. Заявлена відповідачем підстава (несплата вартості призначеної судової експертизи) не є такою, на якій може ґрунтуватись висновок про зловживання позивачем процесуальними правами та прямо не визначена частиною другою статті 44 ЦПК.

Керуючись наведеним, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами.

Керуючись статтями 44, 47, 58, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

постановив:

відмовити у задоволенні клопотань відповідача ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Білгород-Дністровськводоканал» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання; не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено 13.01.2026.

Суддя Ю.Ф. Волкова