Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2026 Справа №607/15573/25 Провадження №2/607/1533/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Лазоренко Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної особи,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просить: стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання одного з непрацездатних батьків ОСОБА_1 в розмірі 1000,00 грн щомісячно; стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання іншого (непрацездатного) з подружжя ОСОБА_1 в розмірі 1000,00 грн щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 . У них є спільна дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач є непрацездатною особою у зв`язку з інвалідністю, проте не потребує матеріальної допомоги зі сторони інших фізичних осіб з огляду на достатність пенсійного забезпечення і відсутності потреби в додаткових матеріальних витратах. Інший з подружжя ОСОБА_3 не покриває фінансових та матеріальних витрат позивача у зв`язку із відсутністю матеріальної можливості для такого забезпечення.

Ухвалою судді від 05.08.2025 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивач не довів, що потребує матеріальної допомоги. Як зазначає сам позивач, він не потребує матеріальної допомоги. Крім того, з вимогою про надання матеріальної допомоги позивач до відповідачів не звертався.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 погоджується з тим, що не має потреби в матеріальному забезпеченні зі сторони відповідачів. Він не потребує утримання, у зв`язку із чим обов`язок у відповідачів сплачувати аліменти відсутній.

Позивач ОСОБА_1 в судові засідання, в тому числі 07.01.2026 не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання, в тому числі 07.01.2026 не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Щодо задоволення позову заперечила.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання, в тому числі 07.01.2026 не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Щодо задоволення позову заперечила.

Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 10.30 год. 13.01.2026.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданим 03.12.1989.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданим повторно 12.07.2025, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09.07.2016 уклала шлюб з ОСОБА_5 , після чого змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №4 від 12.07.2025).

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 виданим 24.04.2024.

Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного (ч.1). Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (ч.2).

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги, адже держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб: пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою, тощо.

При цьому потреба в отриманні матеріальної допомоги може доводитися як у спосіб порівняння розміру доходів батьків із їх відповідністю розміру прожитковому мінімуму, встановленого законом (ч. 4 ст. 75 СК України), так і в інший спосіб, зокрема, з підстав передбачених ст. 203 СК України, відповідно до приписів якої дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Умовою отримання позивачем аліментів як від дружини, так і від дочки, є доведення позивачем потреби в матеріальній допомозі. Проте, позивач не надав будь-яких доказів такої потреби. Більше того, у позові та у відповіді на відзив позивач стверджує, що матеріальної допомоги не потребує та вважає, що обов`язок у відповідачів його утримувати відсутній.

За таких обставин, застосування щодо позивача у даній справі ч.2 ст.75 та ч.1 ст. 202 СК України виключається, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

У даній справі судові витрати сторонами не понесені (позивач звільнений від сплати судового збору, як особа з інвалідністю 2 групи), тому судом не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення складено та підписано 13.01.2026.

Головуючий суддяП. Я. Стельмащук