Провадження №2/333/1411/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Круглікової А.В., за участі секретаря судового засідання Єрмоленко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2

до відповідача: Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області в особі Костянтинівської сільської військової адміністрації Мелітопольського району Запорізької області, , місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 164

про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на приватний будинок, загальною площею 68,7 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власницею будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та не може встановити право власності на нього, оскільки під час вимушеної евакуації, у зв`язку з тимчасовою окупацією с. Вознесенка, Мелітопольського району, Запорізької області, всі правовстановлюючі документи були втрачені. Оскільки документи за 2002 рік Мелітопольською районною державною нотаріальною конторою Запорізької області на зберігання до Запорізького обласного державного нотаріального архіву не передавалися, ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати дублікат документа. Враховуючи викладене, просила позов задовольнити.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Костянтинівська сільська військова адміністрація не оспорює і не заперечує право власності позивачки на спірний об`єкт нерухомого майна, а також не вчиняє жодних дій, які б обмежували позивачку на здійснення цього права. Враховуючи викладене, просив суд взяти до уваги наведену позицію відповідача та в разі визнання позову обґрунтованим задовольнити позовні вимоги позивачки.

Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2025 по справі відкрито провадження.

В судове засідання позивачка не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулась до суду з заявою, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи що відповідає положенню ч.3 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України.

Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.09.2002, № спадкової справи 442/02, зареєстровано в реєстрі за №1467, спадкоємицею зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, крім іншого складається з жилого будинку в АДРЕСА_1 , який належав спадкодавці на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого виконкомом Вознесенської сільради 14.08.2002, зареєстрованого в Мелітопольському інвентар бюро за №1272, що підтверджується довідкою БТІ №1674 від 15.08.2002.

Згідно з технічного паспорта складеного 19.07.2002 Мелітопольським міжміським бюро технічної інвентаризації житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 складається з сараю, гаражу, убиральня душ, огорожа, водогін та має загальну площу 68,7 кв.м.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376 (у редакції станом на час розгляду справи), Мелітопольський район віднесено до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем було доведено його право власності на вищевказаний житловий будинок, проте оскільки отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивача на будинок на даний час неможливо, так як він знаходиться на тимчасово окупованій території України, позивач не може розпоряджатися своїм майном, що порушує його право власності, тому позовні вимогиОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В АЛ И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на приватний будинок, загальною площею 68,7 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова