Справа № 515/906/25
Провадження № 2/515/1208/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Дем`янової О.А.,

за участю секретаря судового засідання Унгурян Т.В.,

представника позивачки-адвоката Малої А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника-адвоката Малу А.М. звернулася до Татарбунарського районного суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19 червня 2025 року у порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Дем`яновій О.А.

19 червня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 04 липня 2025 року у зв`язку з усуненням представником позивачки недоліків позовної заяви, які стали підставою для залишення позову без руху, провадження у справі відкрито, призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

19 серпня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області надати Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача у справі та витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості щодо перетину державного кордону України позивачкою та відповідачем у період з 01 січня 2017 року по день надання відповіді.

З дати подання позову Позивач у судові засідання жодного разу не з`явилася, про дату, час і місце проведення судових засідань повідомлялася у встановленому законом порядку шляхом надсилання судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомила. На адресу неодноразово поверталися рекомендовані листи з викликами позивачки до суду, однак повернулися з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

20 листопада 2025 року Татарбунарським районним судом Одеської області винесено ухвалу, якою явку позивачки ОСОБА_1 у судове засідання визнано обов`язковою.

У судові засідання 16.12.2025 та 20.01.2026 Позивачка також не з`явилася, причини неявки не повідомила.

Представник позивачки - адвокат Мала А.М. у судовому засіданні повідомила, що Позивач перебуває за кордоном. Після подання позову Позивач приїжджала в Україну. Про всі дати судових засідань та процесуальні рішення суду вона особисто ставила до відома Позивачку. Також зазначила, що Позивачці відомо, що судом визнано її явку обов`язковою. Причини, чому Позивачка не повідомила суд про неможливість прибуття їй не відомі. Також вказувала, що рекомендувала Позивачці зареєструватись в електронному кабінеті.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, день та час розгляду справи, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вирішення питань залишив на розсуд суду.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом надсилання судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив. На адресу суду неодноразово поверталися рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з відмітками «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Водночас, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін, диспозитивність, розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами, що визначено у ч. 3 ст. 2 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з ч.ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання.

У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, систематично у судові засідання не з`являється, причини неявки не повідомляє. Судові повістки повертаються із відмітками "адресат відсутній".

Як встановлено в судовому засіданні Позивачка приїздила в Україну і мала можливість повідомити суд про причини своєї неявки, крім того Позивачка будучі обізнаною, що її явка є обов`язковою не скористалась порадую свого адвоката і своїм правом зареєструвати електронний кабінет, що надало б їй можливість приймати участь у судових засіданнях чи надсилати на адресу суд документи.

Разом з тим, згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України») сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України, суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, а також від 11.03.2021 у справі №558/9/18.

Згідно із ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

З урахуванням усього вищевикладеного, зважаючи на факт того, що позивачка вже не вперше не з`являється в судове зсідання без поважних причин, тобто її неявка є повторною, прийнявши до уваги тривалість розгляду справи, враховуючи практику Верховного Суду щодо необов`язковості з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, з огляду на наявність в матеріалах справи достатніх доказів належного повідомлення позивачки, виходячи також з принципу диспозитивності судового процесу, суд приходить до висновку про необхідність в даному випадку залишити позов без розгляду.

Згідно із ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 257 ч.1 п. 3, 258, 259, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору-Орган опіки та піклування виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі її подання ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 20 січня 2026 року.

Суддя О.А.Дем`янова