Справа №345/6837/25
Провадження № 2/345/322/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Кулаєць Б.О., розглянувши в залі суду в м. Калуш в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 7000,00 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Стягнути витрати по справі за надання правової допомоги.

Свої вимоги мотивує тим, що 21.07.2010 вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу у них є двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя у них з чоловіком не склалося. Вони разом не проживають близько року. Відповідач постійно проживає і працює у Німеччині. Він не виконує своїх батьківських обов?язків по відношенню до дітей, нехтує ними, не бере жодної участі у вирішенні важливих питань, пов?язаних з вихованням та їх утриманням, не піклується про стан їх здоров?я. З дітьми спілкується не часто, матеріально не забезпечує. Натомість, усі обов?язки по утриманню та вихованню дітей виконує вона. Матеріально їй важко, працює на мінімальну зарплату. Тому вона змушена з даним позовом звернутися в суду, оскільки вважає, що батько дітей зобов`язаний брати участь у матеріальних витратах на них.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що на початку 2022 року він поїхав на заробітки за кордон в Республіку Німеччина. Пізніше до нього доєдналася дружина з дітьми. Але дружині не сподобалось за кордоном і вона повернулася проживати в Україну. З даною позовною заявою він частково погоджується, а саме: про стягнення аліментів з нього на утримання двох дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 3000 гривень щомісячно на кожну дитину до їх повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тому, що він і так передає кошти на утримання останніх, купує їм одяг і взуття, забезпечує всі потреби для навчання у школі, а також передає кошти на інші їхні потреби. Крім того, у 2025 році він передав своїй дружині більше 4000 євро на утримання дітей, не враховуюче те, що коли дружина разом з дітьми приїжджали в Німеччину, то вони проживали за його кошти. ОСОБА_1 , як мама, також повинна приймати участь в утриманні їхніх двох дітей. Батьки рівні не тільки в правах на дитину, але і в обов`язках щодо її забезпечення. Також, просить суд відмовити у позовних вимогах про стягнення з нього витрат по справі за надання правової допомоги згідно доданих квитанцій по справі тому, що дане рішення про стягнення аліментів було прийнято одноосібно його дружиною з невідомих йому причин, хоча він добровільно надавав та надає дружині кошти на виховання та отримування дітей.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.

30.12.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

сторони по справі перебувають у шлюбі з 21.07.2010, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 21.07.2010 (а.с. 3).

Від шлюбу у сторін по справі народилися двоє дітей, а саме: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 05.10.2015 та № 204219 від 17.04.2012.

Відповідно до витягів з реєстру Новицької територіальної громади позивачка разом з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 5-7).

Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні їх неповнолітніх дітей.

Оцінка суду:

дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з нею та перебувають на її утриманні.

При цьому відповідач позов визнає частково, а, отже, може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, однак, не згідний зі заявленою позивачкою сумою та просить стягувати з нього аліменти в розмірі по 3000,00 грн. щомісячно на кожну дитину.

Водночас, суд враховує твердження відповідача про те, що у 2025 році він передав своїй дружині більше 4000 євро на утримання дітей, що не заперечується позивачкою та в свою чергу вказує на реальну можливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі, аніж по 3000,00 грн. щомісячно на кожну дитину.

При цьому твердження відповідача про те, що він передає кошти на утримання дітей, купує їм одяг і взуття, забезпечує всі потреби для їх навчання у школі, не мають якогось самостійного правового значення, оскільки в інтересах дітей є отримання саме постійного, стабільного утримання, а не періодичних витрат, які залежать виключно від волі відповідача.

В той же час позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 7000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, проте належного обгрунтування визначеного нею розміру аліментів суду не надала, як і не надала доказів, що матеріальне становище відповідача відповідає заявленій нею сумі.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що позов необхідно задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000,00 гривень на кожну дитину щомісяця, з часу звернення до суду з даним позовом і до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Розподіл судових витрат між сторонами:

згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,20 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що 24.11.2025 ОСОБА_1 уклала з адвокатом Сидор Я.М. договір про надання правової допомоги та сплатила визначену актом від 26.11.2025 вартість послуг в розмірі 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0590805 (а.с. 13-14).

За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 1142,80 грн. (2000 грн. х 57,14%) витрат за надання правничої допомоги.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 81, 137, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволити частково.

Стягувати зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000,00 (чотири тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно.

Стягнення аліментів розпочати з 27.11.2025 і проводити до досягнення дітьми повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1142 (одну тисячу сто сорок дві) гривні 80 копійок витрат за надання професійної правничої допомоги.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя: