Житомирський апеляційний суд
Справа №288/1427/25 Головуючий у 1-й інст. Зайченко Є. О.
Категорія 36 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №288/1427/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»

на ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2025 року, постановлену під головуванням судді Зайченко Є.О.

встановив:

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 2 179,87 грн за період з 01.03.2025 року по 30.06.2025 року та судові витрати.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2025 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу та відповідає за безаварійну (безперебійну) роботу газорозподільної системи у межах Житомирської області та частини Вінницької області. Діяльність ТОВ «Газорозподільні мережі України», зокрема в особі Житомирської філії та право на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу визначено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі-НКРЕКП) від 26.12.2022 № 1839 (з врахуванням змін та доповнень, що внесені постановами НКРЕКП від 31.08.2023 № 1596 та від 22.02.2024 № 371). Таким чином, Житомирська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» як надавач житлово-комунальних послуг володіє правом на заявлення вимог про стягнення заборгованості у порядку наказного провадження. Безпосередньо законодавцем було закріплено, що договір розподілу природного газу є публічним, укладається шляхом приєднання за рахунок підписання заяви-приєднання та/або оплати рахунків з розподілу природного газу, та/або споживання природного газу, а головне не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Житомирською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» до заяви про видачу судового наказу додано засвідчену копію заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 08.07.2025, яка містить особистий підпис ОСОБА_1 та інформацію про те, що Боржник ознайомився з умовами Типового договору розподілу природного газу та приєднався до його умов. Враховуючи, що указаний договір є публічним, розміщеним на веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», тому долучення його письмової копії до заяви про видачу судового наказу не вимагається.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу, суд мотивував її тим, що до заяви про видачу судового наказу не долучено договору, укладеного у письмовій формі між заявником та боржником, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, тому у видачі судового наказу необхідно відмовити згідно п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України. Отже, факт отримання послуг боржником та розмір визначеної заявником заборгованості не є безспірним і має доводитись в порядку позовного провадження.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду з огляду на таке.

Згідно зі статтею 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

З заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, установленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною першою статті 167 ЦПК України встановлено, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст. 163 ЦПК України.

Зокрема, пунктами 3, 4 ч.3 ст. 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» на підтвердження заявлених вимог надало до суду, зокрема, розрахунок заборгованості за розподілений природній газ за особовим рахунком № НОМЕР_1 , заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 08 липня 2025 року, підписану ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 4 глави третьої розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або у друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідно до пункту 7 глави третьої розділу VI Кодексу газорозподільних систем, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, оплати рахунку Оператора ГРМ та/ або документально підтверджене споживання природного газу.

Споживання газу боржником та укладення ним договору розподілу підтверджуються зміною показань газового лічильника, яка відображена у поданому заявником суду розрахунку заборгованості за спожитий природний газ, що судом першої інстанції не узято до уваги.

Відповідно до пункту 1.3 Типового договору розподілу природного газу цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, які не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відтак між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» та боржником ОСОБА_1 укладено договір розподілу природного газу на умовах Типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 №2498.

Ураховуючи, що указаний договір є публічним, розміщеним на веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», тому долучення його письмової копії до заяви про видачу судового наказу не вимагається.

Крім того, споживання природного газу боржником, а відповідно й укладення договору, підтверджуються зміною показань газового лічильника, яка відображена у поданому заявником розрахунку заборгованості за спожитий природний газ, а отже ТОВ «Газорозподільні мережі України» доведено факт приєднання боржника до умов договору розподілу природного газу, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Відтак висновок суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу є помилковим.

Ураховуючи викладене, підстави, визначені статтею 165 ЦПК України, для відмови у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу, відсутні.

Висновки суду першої інстанції з посиланням на постанови Житомирського апеляційного суду у справах №285/2581/22, 287/2214/21, 293/884/21, 295/7725/22, 285/5414/22 не можуть бути визнані правильними, оскільки відповідно до положень ч.4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, висновки викладені в постановах апеляційного суду не є тією правовою базою, яка враховується місцевими судами в контексті вимог ч.4 ст.263 ЦПК України.

Окрім того, обставини у наведених постановах апеляційного суду відрізняються від обставин у цій справі.

Отже, з огляду на наведене у цій справі ухвалу суду слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з ч.6 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої ст. 383 ЦПК України, ст.141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» задовольнити.

Ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2025 рокускасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 січня 2026 року.

Головуючий Судді