Номер провадження 2/404/5483/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року Суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького Іванова Н.Ю., розглянувши питання можливості відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бабійчук О.С. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна «Енергопостачальна компанія», треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Приватне акціонерне товариства «Кіровоградобленерго», ОСОБА_2 , про встановлення факту укладання договору та стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року адвокат Бабійчук О.С. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна «Енергопостачальна компанія», треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Приватне акціонерне товариства «Кіровоградобленерго», ОСОБА_2 , про встановлення факту укладання договору та стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди. Просила суд: встановити факт укладення та дійсності договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, укладеного з 14 грудня 2021 року між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» (); стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна Енергопостачальна компанія» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 3 000 000 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна Енергопостачальна компанія» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) упущену вигоду, у розмірі 953 563,12 грн.; судові витрати покласти на Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна Енергопостачальна компанія».

В обґрунтування поданого позову зазначено, що 13 липня 2018 року ОСОБА_1 придбав (одну другу) частку житлового будинку літр А, з господарсько побутовими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Іншу (одну другу) частку зазначеного житлового будинку придбала ОСОБА_2 .

14 червня 2021р. згідно довідки про виконання технічних умов ПрАТ «Кіровоградобленерго», яка видана ОСОБА_1 згідно якої вказано, що об`єкт приєднання частини житлового будинку, розташований за адресою АДРЕСА_1 , III категорія надійності електропостачання, величина приєднання ТУ : 30 кВт, напруга приєднання : 0,4 кВ, ТУ № 1546/79 від 21.11.2018р. від точки забезпечення потужності до точки приєднання виконані в повному обсязі.

21 липня 2021р. договором про надання послуг з розподілу електричної енергії за вищевказаною адресою укладений договір з позивачем та ПрАТ «Кіровоградобленерго»», шляхом надання заяв приєднання до публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

10 грудня 2021 року позивач, як власник належної йому частки житлового будинку, встановив на фасаді будівлі генеруючу установку приватного домогосподарства, призначену для виробництва електричної енергії із сонячного випромінювання. Було змонтовано сонячну електростанцію (СЕС) потужністю 30 кВт, енергетичний ідентифікаційний код точки комерційного обліку (ЕІС): 62Z569.

У цю ж дату, 10 грудня 2021 року, відповідно до договору про розподіл електричної енергії, укладеного між ПрАТ «Кіровоградобленерго» та позивачем, була створена точка комерційного обліку та підтверджена технічна готовність об`єкта до генерації електричної енергії. Також було встановлено та введено в промислову експлуатацію засоби обліку електричної енергії (лічильники), про що оформлено відповідний акт введення вузла обліку, а також видано паспорт точки розподілу (передачі) електричної енергії об`єкта споживача.

14 грудня 2021 року позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» із заявою-повідомленням про встановлення генеруючої установки. У зазначеній заяві позивач повідомив про здійснення приєднання генеруючої установки приватного домогосподарства, яка виробляє електричну енергію з енергії сонячного випромінювання, та просив активувати договір купівлі-продажу електричної енергії, виробленої генеруючою установкою приватного домогосподарства з енергії сонячного випромінювання, з дати подання цієї заяви-повідомлення.

На заяву повідомлення відповідач надав письмову відповідь № 2947/07 , що згідно отриманих пакетів документів Товариством встановлено, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , являється у спільній частковій власності, а тому відповідач звернувся з листом щодо надання роз`яснень з цього приводу до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг . Окрім того у відповіді відповідача було вказано, що після отримання відповіді від Регулятора, із позивачем буде укладено договір про купівлю продажу електричної енергії за «зеленим тарифом», та відшкодовано розмір вартості обсягів виробленої генеруючої установки приватного домогосподарства за вказаною адресою.

10 січня 2022 р. позивач звернувся із заявою до відповідача із проханням надати паперовий примірник договору про купівлю продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватного домогосподарства.

У своєму листі від 08 лютого 2022 р. № 484/07 відповідач повідомив, що відсутні підстави укладати договори про купівлю продажу електричної енергії за «зеленим тарифом» за адресою : АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим що отримав від Регулятора лист роз`яснення в якому Регулятор повідомляв, що за вказаною адресою для кожного з двох співвласників було оформлено паспорт точки розподілу з потужністю генеруючої установки приватного домогосподарства 30 кВт, а тому сумарна потужність генеруючих установок за однією адресою становить 60 кВт, що є порушення.

14 квітня 2022р. відповідач повідомив позивача на його лист від 13 квітня 2022 р. щодо надання актів приймання передачі, що договір про купівлю продажу електричної енергії за «зеленим тарифом» не укладався, а тому відсутні підстави передумови для підписання між сторонами актів приймання передачу.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку, що позовна заява не є підсудною Фортечному районному суду міста Кропивницького, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 постанови від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснив, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 року в справі № 638/1988/17 визначив, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном (постанова Верховного Суду від 09.09.2020 року в справі № 910/6644/18).

У постанові від 16.02.2021 року в справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин. Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових. Тому на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч. 3 ст. 30 ГПК України.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є встановлення факту укладення договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди.

Тобто правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі безпосередньо пов`язані з конкретним домогосподарством.

Місцезнаходження приватного домогосподарства, щодо якого необхідно встановити факт укладення та дійсності договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, - АДРЕСА_1 , на яке розповсюджується юрисдикція Кропивницького районного суду Кіровоградської області.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що спір пов`язаний з приватним домогосподарством, що виробляє енергію сонячного випромінювання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , суд дійшов про наявність підстав для висновку, що спір у даній справі є таким, що виник «з приводу нерухомого майна», а тому має вирішуватись судом за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна за правилами виключної підсудності, визначеними в ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. 27, 31, 32, 260 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бабійчук О.С. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна «Енергопостачальна компанія», треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Приватне акціонерне товариства «Кіровоградобленерго», ОСОБА_2 , про встановлення факту укладання договору та стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди, - направити за підсудністю до Кропивницького районного суду Кіровоградської області (25014, місто Кропивницький, вулиця Кільцева, буд. 34б).

Копію ухвали направити позивачу.

Роз`яснити, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду.

Учасники справи, яким ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 14.01.2026 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Ю. Іванова