Справа № 273/2203/25
Провадження № 2-з/273/1/26
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року суддя Баранівського районного суду Житомирської області Бєлкіна Д. С. , розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дубрівської сільської ради про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до Баранівського районного суду Житомирської області з позовом до Дубрівської сільської ради про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою суду від 15.01.2026 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

14.01.2026 через систему Електронний суд позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов шляхом заборони Дубрівській сільській раді вчиняти будь-які дії, по передачі в користування на підставі будь-яких договорів чи інших правочинів земельну ділянку площею 59,4290 га з кадастровим номером :04:000:0734, а також приймати рішення про поділ, об`єднання або зміну цільового призначення вказаної ділянки.

Заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав власності та користування Міністерства юстиції України, державним реєстраторам, нотаріусам, приватним нотаріусам, Головному управлінню Держгеокадастру у Хмельницькій області, органам ЦНАП, та іншим установам й особам вчинення будь-яких дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав користування земельною ділянкою площею 59,4290 га з кадастровим номером :04:000:0734 за іншими особами, окрім ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи заяву, позивач вказує, що предметом зазначеного позову є визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі №б/н від 15.01.2019 р.

Необхідність забезпечення позову викликана тим, що відповідач Дубрівська сільська рада офіційно висловила позицію про припинення орендних відносин та категорично відмовилася від укладення додаткової угоди до договору оренди землі №б/н від 15.01.2019 року, незважаючи на наявність у позивача переважного права та законних підстав для поновлення договору на новий строк та відсутність порушень зі сторони орендаря умов договору оренди землі №б/н від 15.01.2019 року.

Позивач звертає увагу, що відповідач, ще до закінчення договору оренди землі, вчиняв протиправні дії та приймав рішення спрямовані на позбавлення позивача переважного права на поновлення договору оренди землі, що також підтверджується рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.11.2025 року у справі №560/10755/25 за позовом ОСОБА_1 до Дубрівської сільської ради, яким було визнано протиправним та скасовано рішення Дубрівської сільської ради Звягельського району Житомирської області від 28.05.2025 №1039 «Про намір не поновлювати договір оренди земельної ділянки комунальної власності та подання заяви до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Враховуючи час необхідний на розгляд справи судом, існує обґрунтована загроза того, що ще до завершення судового розгляду спору по суті, Дубрівська сільська рада передасть земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0734 третім особам у порядку ст. 124 Земельного кодексу України.

Укладення відповідачем договору оренди з іншим землекористувачем призведе до виникнення спору щодо одного і того самого об`єкта між різними суб`єктами. За таких обставин виконання майбутнього рішення суду у цій справі про визнання додаткової угоди укладеною стане юридично неможливим без ініціювання нових судових проваджень щодо скасування прав третіх осіб..

Розглядаючи подану заяву про забезпечення позову, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову або після відкриття провадження у справі.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Підстави для виклику сторін для розгляду заяви про забезпечення позову - відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.11.2023 у справі № 921/333/23, від 13.07.2022 у справі № 904/4710/21.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Оскільки у цій справі позивач звернувся до суду з вимогою немайнового характеру про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, то судове рішення, у разі задоволення такої вимоги, не вимагатиме примусового виконання. Відтак, в даному випадку має досліджуватися саме така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має з`ясовуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відповідно до актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником земельної ділянки з кадастровим № :04:000:0734 площею 59,4290 га є Дубрівська сільська рада Звягельського району Житомирської області.

За приписами частини 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до положень статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад.

Згідно пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос (ч. 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

За правилами пункту 2 частини 1 статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

За частиною 4 статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 10 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Отже, чинне законодавство передбачає обов`язкове оприлюднення проектів рішень як один з етапів процедури їх прийняття органом місцевого самоврядування. Проте проект рішення містить лише пропозиції щодо питань, які виносяться на розгляд ради з метою їх обговорення, і сам по собі такий проект не породжує правових наслідків.

Відчуження чи передача у користування земельної ділянки здійснюється виключно на підставі рішення ради, прийнятого шляхом голосування на пленарному засіданні, яке на момент звернення позивача із заявою про забезпечення позову не приймалося. Крім того, навіть можливе оприлюднення проекту рішення органу місцевого самоврядування не створює жодних правових наслідків для позивача та не дає підстав для висновку про утруднення ефективного захисту та поновлення його права у разі задоволення позовних вимог в межах даного судового провадження.

Заявником не надано будь-яких доказів, які б підтверджували твердження, що відповідачем можуть бути вчинені дії/прийняті рішення, пов`язані з відчуженням/надання в оренду/поділом, зміною конфігурації земельної ділянки з кадастровим №:04:000:0734 площею 59,4290 га, що істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист прав та інтересів позивача.

Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України).

Тобто, Дубрівська сільська рада Звягельського району Житомирської області, як власник земельної ділянки, керуючись своїми повноваженнями, які визначені, зокрема, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про землеустрій» має право розпоряджатися земельною ділянкою у межах своїх правомочностей.

Слід зауважити, що заборона власнику приймати рішення та здійснювати будь-які дії щодо своєї власності є крайньою мірою судового примусу і може застосовуватись у виняткових випадках, інакше таке обмеження може призвести до істотних негативних наслідків, а саме, порушення прав та охоронюваних законом інтересів власника земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 912/1711/20.

Окрім цього, судом враховується, що згідно пункту 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, з огляду на приписи статей 387 і 388 Цивільного кодексу України помилковими є висновки суду першої інстанції щодо неможливості витребування власником земельних ділянок, які були поділені та/або об`єднані. Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

З вказаного вище вбачається, що зміна конфігурації спірної земельної ділянки, її відчуження в ході судового розгляду не свідчитиме про неможливість витребування такої земельної ділянки або необхідність додаткового звернення до суду для ефективного поновлення порушених прав позивача.

Відтак, доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову для унеможливлення вчинення дій зі зміни конфігурації земельної ділянки або зміни її власника або користувача не обґрунтовують неможливість або ускладнення виконання потенційного рішення у даній справі, а також неефективність захисту прав позивача.

Суд звертає увагу заявника на те, що у поданій заяві ним не конкретизовано які саме дії необхідно заборонити вчиняти Дубрівській сільській раді, органам та суб`єктам державної реєстрації прав власності та користування Міністерства юстиції України, державним реєстраторам, нотаріусам, приватним нотаріусам, Головному управлінню Держгеокадастру у Хмельницькій області, органам ЦНАП, та іншим установам й особам, а узагальнено вимогу про заборону останнім вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки з кадастровим №:04:000:0734 площею 59,4290 га, зокрема по передачі в користування на підставі будь-яких договорів чи інших правочинів, приймати рішення про поділ, об`єднання або зміну цільового призначення вказаної ділянки, а також пов`язаних з державною реєстрацією речових прав користування земельною ділянкою за іншими особами, окрім ОСОБА_1 . Враховуючи наведене, неможливо встановити співмірність, адекватність та наявність зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Таким чином, суд констатує, що заявляючи про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, позивач не навів обставин та не подав належних доказів, із якими законодавство пов`язує необхідність їх застосування.

З викладеного, суд дійшов висновку, що подана заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо адекватності, співмірності, доцільності та необхідності забезпечення позову, а доводи позивача жодним чином не підтверджують неможливість чи ускладнення виконання рішення у даній справі у випадку задоволення позову, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 273/2203/25 слід відмовити.

Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє позивача, в подальшому звернутися з такою заявою до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-159, 259 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дубрівської сільської ради про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання копії ухвали. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Бєлкіна Д.С.