ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
09 січня 2026 року Фастівський міськрайонний суд у складі головуючого судді Самухи В.О., за участю секретаря судового засідання Папруга А.С., розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
07 листопада 2025 року позивачка, ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
За змістом заявлених позовних вимог стверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2016 року, у шлюбу в них народився спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.
На даний час відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свого неповнолітнього сина, відмовляється добровільно надавати кошти на його утримання.
З урахуванням викладеного, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2025 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено проводити судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Сторонам встановлені строки для надання заяв по суті спору - відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Позивачка, представниця позивачки в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити.
Відповідач, будучи повідомленим належним чином про час і дату проведення судового засідання шляхом, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення, повторно для участі в судовому засіданні не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням викладеного, керуючись приписами статті 280 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи та ухвалює заочне рішення.
Ознайомившись зі змістом доводів, викладених в позовній заяві, безпосередньо дослідивши долучені до справи докази, суд встановив наступні обставин справи.
Зокрема, встановлено, що 03 червня 2016 року між сторонами спору був укладений шлюб, зареєстрований Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 138.
Відповідні обставини підтверджуються долученими до справи письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про шлюб від 03.06.2016 серія НОМЕР_1 (а. с. 9).
Сторони спору мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 28.11.2017 року, виданим Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, серія НОМЕР_2 (а. с. 10).
Син сторін спору проживає за однією адресою з позивачкою (а. с. 11).
Суд вважає, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають наступні норми права.
Зокрема, згідно приписів статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно положень частини 1 статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно положень частини 1, 2 статті 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно приписів частини 1 статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно приписів частини 1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За змістом частини 3 цієї статті, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що врегулювання способів виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дитини може бути здійснено за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому, в контексті приписів частини 1 статті 4 ЦПК України, стягнення аліментів на утримання дитини за рішенням суду можливо виключно у випадку існування спору та відсутності попередньо укладеного між батьками договору про участь одного з них в утриманні дитини.
Згідно приписів частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно приписів частини 2 цієї статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
За змістом частини 3 цієї статті, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що перелік обставин, які враховуються під час визначення розміру аліментів не є вичерпним, а оцінка змісту відповідних обставин покликана віднайти справедливий баланс між потребами дитини в її утриманні та здатністю батьків забезпечити відповідне утримання.
Згідно приписів частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 17 Постанові Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
З урахуванням викладеного, суд, враховуючи встановлені обставин справи та правове регулювання спірних правовідносин, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини.
Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд вважає, що аліменти мають бути стягнені у розмірі частки від заробітку (доходу) відповідача.
Такий розмір аліментів, на переконання суду, забезпечить справедливий баланс між потребами дитини в її утриманні та можливостями відповідача надавати відповідне утримання, в тому числі, враховуючи те, що надання матеріального утримання дитині є спільним обов`язком батьків.
Судом не встановлено обставин щодо неможливості сплати аліментів відповідачем у зазначеному вище розмірі. Зокрема, відповідачем не надано доказів про наявність інших неповнолітніх чи повнолітніх непрацездатних утриманці, його стану здоров`я чи інших обставин, які б об`єктивно впливали на можливість сплати аліментів.
Далі, з урахуванням приписів пункту 3 частини1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», статті 141 ЦПК України, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів і позовні вимоги були повністю задоволені судом.
У відповідності до приписів пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Враховуючи наведене вище, керуючись приписами статті 51 Конституції України, статтями 180, 181 СК України, статтями 4, 141, 264, 265, 280-284, 354 ЦПК України,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду (07 листопада 2025 року) і до досягнення сином повноліття.
Допустити до негайного виконання рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з відповідача, ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 211,20 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Інформація про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Самуха В.О.