Єдиний унікальний номер: 448/2123/25
Провадження № 2/448/140/26
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

07.01.2026 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Тхір О.Т.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - Онохової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

І.Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою, покликаючись на те, що з 07.07.2007р. перебував з відповідачкою ОСОБА_2 у шлюбі, який розірвано рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 26.08.2025 року. Близько двох років вони (сторони) проживають окремо, в різних населених пунктах, спільного господарства не ведуть. Від подружнього життя у них народилося троє спільних дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначає, що з часу їхнього окремого проживання їхні старші діти, зокрема дочка ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишились проживати з колишньою дружиною. З вересня 2025 рокунайстарша дочка ОСОБА_6 розпочала навчання у вищому навчальному закладі та взагалі стала проживати окремо від батьків. Наймолодша дочка протягом двох років проживає з ним (позивачем), у нього з донькою злагоджені люблячі стосунки.Стверджує, що цих обставин відповідачка ОСОБА_2 ніколи не заперечувала, знаючи про його (позивача) прив`язаність до наймолодшої доньки та таку ж прихильність дитини до нього. Однак станом на даний час у них з ОСОБА_2 виник спір щодо місця проживання їхньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказує, що ще задовго до ініціювання процесу розірвання шлюбу, тобто ще з початку їхнього з ОСОБА_2 фактичного припинення шлюбних відносин та окремого проживання, що мало місце ще в 2023 році, місце проживання їхніх дітей узгоджено та визначено за їхньою з колишньою дружиною спільною домовленістю. Їхня старша дочка ОСОБА_6 є студенткою, вона навчається та проживає окремо. Їхня дочка ОСОБА_7 проживає разом з матір`ю - відповідачкою ОСОБА_2 . Натомість місце проживання їхньої наймолодшої дочки ОСОБА_5 за попередньою домовленістю з відповідачкою визначено разом з ним (позивачем). Стверджує, що така їхня домовленість з колишньою дружиною не порушувалась з 2023 року. Покликається на те, що близько двох років дочка ОСОБА_8 проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи на його вихованні. Однак на даний час в ході обговорення та вирішення питань щодо навчання найстаршої дочки та фактичного утримання дітей, ОСОБА_2 почала ініціювати з ним розмови про зміну місця проживання їхньої дочки ОСОБА_8 у випадку непогодження ним (позивачем) умов про утримання дітей, на яких вона (відповідачка) наполягає. Він (позивач) не бажає, щоб у нього відібрали дитину, яка є сенсом його життя. Саме ці обставини змусили його звернутися до суду з даним позовом.

Стверджує, що ще з 2023 року їхня дочка ОСОБА_8 , 2018 року народження, проживає спільно з ним (позивачем) за адресою: АДРЕСА_1 . Матір дитини - ОСОБА_2 разом з іншою їхньою дочкою ОСОБА_7 з 2023 року проживають окремо. З цього часу відповідачка ОСОБА_2 не приймає будь-якої участі у вихованні та утриманні дочки ОСОБА_8 . Він (позивач) самостійно займається вихованням дочки ОСОБА_8 , самостійно її утримує, здійснює за нею постійний догляд, якого вона потребує. Вказує, що зазначені обставини підтверджуються актами обстеження матеріально-побутових умов проживання його (позивача)сім`ї. Покликається на те, що між ним як батьком та дитиною склались стійкі психологічні контакти та прив`язаність один до одного. У нього хороші житлові умови проживання, дитина проживає з ним в атмосфері турботи і захисту, вона почувається у безпечному спокійному та стійкому середовищі.

Вважає, що в інтересах їхньої дочки ОСОБА_8 проживати саме разом з ним (позивачем), так як проживання разом з ним у повній мірі сприяє та сприятиме розвитку та інтересам дитини. Він (позивач) має постійний дохід, відтак має можливість забезпечити дочці належні умови проживання, займатись її вихованням. Дочка ОСОБА_8 вже більше двох років проживає з ним в атмосфері турботи і захисту, з ним вона почувається у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, дитина надалі хоче жити з ним (позивачем), у нього хороші матеріальні умови проживання, дитина забезпечена всім необхідним для свого розвитку. Він (позивач) є фізично здоровим, спиртними напоями не зловживає, не палить, добре відноситься до дітей, має стабільний заробіток, відповідно може належним чином займатись дитиною. Крім того, його (позивача) постійно відвідує та допомагає по господарстві його мати, яка у разі необхідності надає допомогу в здійсненні догляду за дочкою.

Вважає також, що визначення місця проживання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ним (позивачем) відповідатиме інтересам дитини. Він (позивач) зобов`язується створювати належні умови для розвитку природних здібностей дочки, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Просить звернути увагу, що протягом тривалого періоду часу саме він (позивач) самостійно виховує та утримує дочку без участі матері, яка з власної волі стала проживати окремо, самоусунувшись від обов`язків по вихованню та утриманню ОСОБА_5 .

З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ним (батьком) як особою, яка самостійно виховує та утримує дитину без участі матері.

ІІ. Позиція учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені ним позовні вимоги. Просив визначити місце проживання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ним (батьком) як особою, яка самостійно виховує та утримує дитину без участі матері. Пояснив, що з 2007 року перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 , вже майже 2 роки вони проживають окремо, офіційно розлучилися. Позов про розірвання їхнього шлюбу був ініційований відповідачкою ОСОБА_2 . У них (сторін) є троє спільних дітей. За взаємною згодою з колишньою дружиною було визначено, що старші доньки залишаться проживати разом з відповідачкою, тоді як молодша донька ОСОБА_5 проживатиме з ним (батьком). Таке рішення було ухвалене спільно з відповідачкою з урахуванням бажання самої дитини ОСОБА_8 . Позивач зазначив, що коли підростали старші діти, то він був зайнятий постійним пошуком роботи, часто перебував за кордоном та, відповідно, не мав можливості приділяти їм достатньо часу. Після народження ж наймолодшої дочки ОСОБА_8 його життєві обставини змінились, надавши йому фактичну можливість активно приймати участь у вихованні дітей, зокрема дочки ОСОБА_8 , у зв`язку з чим він більше прив`язаний саме до неї. Зазначив, що крім дітей, у нього з колишньою дружиною немає інших спільних інтересів. Старша дочка вже фактично окремо проживає у м.Львові, дві інші навчаються в школі. Дочка ОСОБА_8 проживає разом з ним та його (позивача) матір`ю в с.Мишлятичі. Питання утримання дочки ОСОБА_8 відповідачку ОСОБА_2 вже тривалий період часу не цікавить. Утриманням дочки з часу окремого проживання, він (позивач) справляється самостійно, без будь-якої допомоги. З часу спільного проживання з дочкою ОСОБА_8 окремо від відповідачки ОСОБА_2 він (позивач) не звертався до суду з заявами про стягнення з останньої аліментів на утримання ОСОБА_5 . Однак, зважаючи на останні конфлікти та вимоги відповідачки з приводу питань щодо утримання двох інших дітей, то щоб в майбутньому у них не виникало спорів щодо визначення місця проживання дочки ОСОБА_8 та відповідно і її утримання, то звернувся з даним позовом до суду. Він (позивач) офіційно працевлаштований, крім того ще додатково підзаробляє. У необхідних випадках, при потребі допомоги з дитиною, таку допомогу йому може надати його матір (бабуся ОСОБА_8 ), яка проживає разом з ними. Він (позивач) раніше не судимий, на будь-якому обліку не перебуває, у нього задовільний стан здоров`я, на даний час користується відстрочкою від призову (мобілізації) на військову службу, що підтверджується відповідними відомостями його електронного кабінету в застосунку «Резерв+».

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, клопотань про відкладення або про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.Однак в підготовчому судовому засіданні відповідачка частково визнала пред`явлені до неї позовні вимоги. Вказала, що між нею та позивачем наявний спір щодо визначення місця проживання та утримання їхніх дітей, який на даний час вони з позивачем намагаються вирішити. Також відповідачка в судовому засіданні підтвердила, що наймолодша їхня дитина - дочка ОСОБА_5 вже тривалий період часу проживає разом із батьком та бабусею в с.Мишлятичі Яворівського району Львівської області. Відповідачка також зазначила, що їхні діти навчаються, найстарша є студенткою, а її (відповідачки) матеріальне становище є скрутним. Саме її матеріальне становище та інші життєві обставини не дають їй можливості приймати участь в утриманні дочки ОСОБА_8 .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - органу опіки та піклування Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області - начальник відділу Служби у справах дітей виконавчого комітету Шегинівської сільської ради Яворівського Львівської області Онохова О.В. в судовому засіданні зазначила, що вважає за можливим визначення місце малолітньої дитини ОСОБА_5 разом з батьком за місцем їхньої реєстрації. Така позиція обґрунтована тим, що дитина фактично проживає з батьком ОСОБА_1 , перебуває на його самостійному вихованні та утриманні, батько дбає про дитину; мати усвідомлює, що дитина буде проживати з батьком та перебувати на його вихованні й утриманні; батьки розуміють свою відповідальність, саме таке проживання дитини з батьком відповідає волі та інтересам дитини. Крім того, представник зазначила, що перед зверненням до суду позивач ОСОБА_1 звертався до органу опіки та піклування з заявою про надання йому акту обстеження щодо факту проживання малолітньої дитини ОСОБА_8 разом з ним у селі Мишлятичі. У ході комісійного візиту було встановлено, що дитина дійсно проживає з батьком. Також вказала, що по даній справі на підставі ухвали Мостиського районного суду Львівської області 28.11.2025 року було досліджено питання щодо визначення місця проживання дочки ОСОБА_8 з батьком. У результаті було повторно здійснено комісійний візит за місцем реєстрації позивача в село Мишлятичі, а також проведено відповідну бесіду з ОСОБА_2 в кабінеті відділу Служби у справах дітей. У ході візиту та бесід було з`ясовано, що дитина фактично вже тривалий час проживає з батьком. Батьки дитини розлучені, в сім`ї народилося троє дітей: дві старші дочки проживають з матір`ю. Зокрема, старша дитина навчається у Львові, середня дочка навчається в школі, найменша є другокласницею. В ході розмови з відповідачкою зауважено, що мати в дійсності стверджує той факт, що батько менше комунікував з старшими дітьми, не достатньо приділяв їм уваги, у зв`язку з чим старші діти більше прив`язані до мами. Водночас найменша дочка більше прив`язана до батька. Представник органу опіки ствердила, що під час розмови з дитиною, яка проводилася як у присутності батька, так і матері, було з`ясовано, що дитина більше комунікує з батьком та саме від нього очікує підтримки. При цьому не було зауважено такого ж тісного контакту дитини з матір`ю. Раніше сім`я проживала в с.Волиця Яворівського району, де ОСОБА_8 навчається в місцевій школі, хоча наразі проживає в селі Мишлятичі. Зі слів батька, він працює в м.Мостиська, щоденно довозить дитину до школи, бажає, щоб дитина завершила навчальний рік у даному навчальному закладі, оскільки вона прив`язана до вчительки та друзів. У подальшому батько розглядає варіант навчання дитини в місцевій школі за місцем проживання або в місті Мостиська. Мати дитини ОСОБА_9 зазначила, що вона розуміє свою відповідальність, що дитина буде проживати з батьком, пояснила, що фінансово не настільки спроможна надавати допомогу,у зв`язку з чим сторони добровільно домовилися, що старші діти більше будуть на її утриманні, а молодша дочка - повністю на утриманні батька. Водночас батько у ході розмови не заперечував, що в міру своїх можливостей буде допомагати старшим дочкам, розуміючи, що у них більші витрати. З позивачем в квартирі, яка є у його співвласності проживає його мати. Бабуся з дитиною має теплі стосунки, допомагає останній у виконанні домашніх завдань та готова надати допомогу в будь-який час, коли батько не має можливості. Для дитини в квартирі відведена окрема кімната, вона забезпечена всім необхідним, відповідно до уподобань дитини облаштована гарними рожевими меблями. Зазначила, що питання щодо визначення місця проживання дитини з батьком було винесене на засідання комісії. Члени комісії, вивчивши пакет документів та заслухавши думку обох батьків, дійшли висновку про доцільність проживання дитини ОСОБА_8 з батьком у селі Мишлятичі, що відповідатиме інтересам самої дитини.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 20.10.2025р. відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, про визначення місця проживання дитини; розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 28.11.2025р. задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів; витребувано з органу опіки та піклування Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області письмовий висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 16.12.2025р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі; призначено справу до судового розгляду по суті.

ІV. Обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що сторони з 07 липня 2007 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 26.08.2025р.

Від даного шлюбу в сторін народилося троє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Сторони близько двох років проживають окремо в різних населених пунктах, спільного господарства не ведуть.

Сторони по справі: позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що видане повторно 02.03.2023р. Мостиським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї мешканця АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , відомо, що позивач ОСОБА_1 разом зі своєю дитиною - дочкою ОСОБА_5 та зі своєю матір`ю ОСОБА_10 (бабусею ОСОБА_8 ) спільно проживають за вказаною адресою.

Матеріалами справи підтверджено, що місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване за тією ж адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здобуває освіту у 2 класі 2025-2026 н.р. Волицького НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Яворівського району Львівської області.

Згідно характеристики за місцем проживання, позивач ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 працевлаштований у ФОП ОСОБА_11 .

Як підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), виданим на підставі розпорядження органу приватизації Мишлятиської сільської ради від 25.02.1998 року №13 та довідкою №111 від 18.07.2025 року, виданою виконкомом Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Поясненнями свідка ОСОБА_12 , безпосередньо допитаної в судовому засіданні, підтверджено наступні обставини: родину ОСОБА_13 вона (свідок) знає дуже добре, раніше вони дружили сім`ями. На даний час позивач ОСОБА_1 та її чоловік товаришують, у них є спільні інтереси. Як їй (свідку) відомо, сторони по справі ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) перебували у шлюбі 15 років, 2 роки тому такі розійшлися. ОСОБА_14 став проживати з дочкою ОСОБА_8 в с.Мишлятичі, а ОСОБА_15 залишилася проживати в с.Волиця з двома дочками ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Старша дочка ОСОБА_6 є студенткою, вже проживає окремо. Також їй (свідку) відомо, що ОСОБА_14 не підтримує жодних стосунків з ОСОБА_15 , він вже два роки як без дружини займається вихованням та утриманням дочки ОСОБА_8 , її навчанням, розвитком. Зазначила, що в ході останніх розмов з нею (свідком) відповідачка ОСОБА_2 постійно нарікала на своє скрутне матеріальне становище, на життєві проблеми та повідомляла про те, що має намір залишити місце праці і виїхати за кордон з метою працевлаштування. Їй відомо, що ОСОБА_15 не бере участі у вихованні дочки ОСОБА_8 , а ОСОБА_14 самостійно справляється з дитиною. Крім того вказала, що позивач ОСОБА_1 допомагає двом іншим дочкам, іншої сім`є немає.

Поясненнями свідка ОСОБА_16 , безпосередньо допитаного в судовому засіданні, підтверджено наступні обставини: він (свідок) протягом багатьох років товаришує з позивачем ОСОБА_1 . До часу розлучення сторін по справі ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) вони товаришували сім`ями. Сторони по справі розійшлися близько двох років тому. У ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є троє спільних дітей: старша дочка ОСОБА_6 вчиться та проживає окремо; середня дочка ОСОБА_7 проживає у с.Волиця з відповідачкою ОСОБА_2 ; молодша дочка ОСОБА_8 проживає разом з батьком в с.Мишлятичі. Позивач ОСОБА_1 працює та самостійно, без допомоги колишньої дружини, займається молодшою дочкою, а також допомагає фінансово двом старшим дочкам. Як йому (свідку) відомо, відповідачка ОСОБА_2 колись не заперечувала щодо проживання доньки ОСОБА_8 з відповідачем ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_14 багато часу проводив з найменшою дочкою, тому така і є більше прив`язаною саме до батька. Після розлучення сторін, він (свідок) не спілкується з відповідачкою ОСОБА_2 , однак зі слів позивача зрозумів, що його колишня дружина стала висловлювати йому певні умови з приводу утримання та проживання дітей. Також зазначив, що ОСОБА_1 офіційно працевлаштований водієм, окрім цього позивач підзаробляє ремонтними роботами разом з ним (свідком).

Поясненнями свідка ОСОБА_10 підтверджено наступне. Вона ( ОСОБА_10 ) є матір`ю ОСОБА_17 . Чемерис ОСОБА_8 є її онукою, а ОСОБА_2 є її колишньою невісткою. Її син ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають трьох спільних дочок: найстаршу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Вже близько двох років ОСОБА_14 та ОСОБА_15 живуть окремо, кожен живе своїм життям. Шлюб між ними розірвано офіційно. З часу окремого проживання вони не спілкуються, лише у виняткових випадках та виключно в інтересах спільних дітей. ОСОБА_14 з її онукою ОСОБА_8 живуть разом з нею в с.Мишлятичі Яворівського району. Коли син з невісткою почали конфліктувати та коли в сім`ї виникло питання, з ким будуть проживати їхні діти, то онука ОСОБА_8 відразу висловила бажання залишитись з татом. Саме з того часу та вже близько двох років ОСОБА_8 ні одного дня не жила зі своєю матір`ю. ОСОБА_8 проживає з ними, а її син ОСОБА_14 самостійно займається дитиною, слідкує за її навчанням, возить і забирає її зі школи, робить з нею уроки, займається розвитком, її дозвіллям, повністю її всім забезпечує. Роман влаштував для ОСОБА_8 окрему кімнату, в якій зробив гарний ремонт, придбав для неї меблі, планшет та інші необхідні речі для навчання, у вихідні дні вони їздять на прогулянки та в розважальні центри. Вона ( ОСОБА_10 ) як бабуся допомагає сину та дбає про ОСОБА_8 в той час, коли ОСОБА_14 працює. Її син офіційно працевлаштований та у вільний час ще додатково підзаробляє, щоб забезпечити своїх дітей. Фактично ОСОБА_14 утримує ОСОБА_8 самостійно. Окрім утримання ОСОБА_8 , він надає ще допомогу в утриманні найстаршої дочки, яка є студенткою. Її колишня невістка ОСОБА_15 з часу фактичного припинення подружніх відносин з її сином фактично залишила дочку ОСОБА_8 без належної уваги та турботи. Її ( ОСОБА_2 ) не цікавить питання утримання ОСОБА_8 , ані інші питання. Можливо так сталося через напружені особисті відносини з ОСОБА_14 , але на даний час ситуація виглядає саме так. Якщо у них з ОСОБА_14 відносини стабільні, то її ( ОСОБА_15 ) все влаштовує, але якщо з приводу двох старших дітей між ними виникає якась суперечка, то вона починає ОСОБА_14 погрожувати, що, як мама, буде вживати заходів, щоб переконати ОСОБА_8 в тому, що їй буде краще з нею (матір`ю), а не з батьком. Саме через таку поведінку невістки, ОСОБА_14 вирішив звернутися до суду, щоб узаконити місце проживання своєї дочки ОСОБА_8 разом з ним.

Зазначені пояснення свідків, пояснення представника третьої особи, а також пояснення відповідачки ОСОБА_2 , надані нею у підготовчому судовому засіданні, підтверджують доводи позивача, про те, що дитина сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на даний час проживає разом з батьком ОСОБА_1 (позивачем по справі), він здійснює догляд за дитиною, самостійно займається її утриманням та вихованням. Мати дитини фактично на даний час не займається її утриманням, вихованням та доглядом, відтак позивач ОСОБА_1 фактично є батьком, що самостійно виховує та утримує дочку ОСОБА_5 .

Позивач ОСОБА_1 є працевлаштованим, має стабільний дохід, позитивно характеризується за місцем проживання, має задовільний стан здоров`я. При розгляді справи не встановлено жодних фактів, що визначення місця проживання дитини з батьком буде суперечити її інтересам.

Рішенням виконавчого комітету Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області №153 від 16.12.2025р. затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Шегинівської сільської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини.

Із змісту вказаного висновку вбачається, що дочка сторін - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із батьком ОСОБА_1 та матір`ю позивача ( ОСОБА_10 ). У квартирі, в якому проживає батько з дитиною, створені належні умови для проживання та повноцінного виховання дитини, яка має окрему кімнату. В ході розмови з ОСОБА_1 з`ясовано, що такий вже тривалий період з ОСОБА_2 разом не проживають, шлюб між ними розірвано. З моменту народження дочка ОСОБА_8 більш прихильна до батька, оскільки в основній мірі дитиною займався батько. ОСОБА_1 створив умови проживання дитини, які є задовільні. Для дочки ОСОБА_8 забезпечено нормальні житлово-побутові умови для повноцінного проживання та виховання, наявне окреме спальне місце, відведено місце для ігор, проведення вільного часу, навчання. Під час розмови батька з дитиною виявлено прихильність дочки ОСОБА_8 до батька. У вихованні ОСОБА_8 допомагає бабуся ОСОБА_10 . Батько ОСОБА_8 - ОСОБА_1 працює, має стабільний дохід, веде здоровий спосіб життя, не судимий, усвідомлює відповідальність щодо належного створення умов для проживання дитини, належного виховання та повноцінного її забезпечення. ОСОБА_1 як батько повністю опікується інтересами і потребами дочки ОСОБА_8 , піклується про неї, займається її вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини, цікавиться її інтересами, забезпечує дочці здобуття освіти. У вихованні та догляді дочки ОСОБА_8 відповідачу ОСОБА_1 допомагає його (позивача) мати, яка разом з ними проживає. Батько возить дитину у школу кожного дня, цікавиться успіхами, контактує з вчителем. В ході розмови з ОСОБА_2 було з`ясовано наступне: ОСОБА_2 розлучена з ОСОБА_1 , проживає окремо вже тривалий час. Дочка ОСОБА_8 проживає та зареєстрована з батьком. Мати періодично провідує дитину, спілкується з нею по телефону. Зі слів ОСОБА_2 батько ОСОБА_8 дбає про дочку, створив для неї у помешканні за місцем проживання та реєстрації необхідні умови для проживання, розвитку й відпочинку. Батько дитини не зловживає спиртними напитками, веде здоровий спосіб життя. ОСОБА_2 усвідомлює свою відповідальність щодо належного утримання та повноцінного виховання дитини, та усвідомлює те, що її дитина проживає з батьком, перебуває на його вихованні та утриманні.

Згідно довідки від 31 грудня 2025 року за Вих.№22, встановлено, що судові рішення про стягнення в користь позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - не ухвалювалися.

16.12.2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали Договір про утримання дитини, підписаний ними (сторонами), про те, що їхня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за їхньою спільною заявою, перебуває на повному самостійному утриманні батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; інші питання виховання дитини вирішуються між сторонами, виходячи з інтересів дитини, принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Договір містить умову про те, що договір не має характеру удаваного правочину та відповідає дійсним намірам сторін. При цьому, у вказаному договорі не вирішено та не зазначено питання щодо визначення місця проживання дитини сторін - дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Будь-якого іншого письмового договору між сторонами не укладено. Відтак, відсутність письмового договору про те, з ким буде проживати дитина сторін - дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також звернення позивача до суду з даним позовом, на переконання суду, свідчить про те, що добровільної спільної згоди щодо визначення місця проживання доньки ОСОБА_8 сторони так і не досягли.

Згідно тверджень представника органу опіки та піклування, нею було з`ясовано думку дитини з приводу даного спору між її батьками та в ході спілкування дитина сторін - дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 висловила свою волю та бажання надалі проживати разом зі своїм батьком - позивачем ОСОБА_1 .

V. Застосовані судом норми права.

Згідно з ч.2 ст.8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Конвенція ООН про права дитини 1989, яка ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), в статті 3 закріплює наступне - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не можна бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно зі статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

За змістом ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із ними буде проживати малолітня дитина, однак спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування та судом. Системний аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що суд визначає з ким із батьками буде проживати малолітня дитина.

У контексті частини першої статті 161 СК України убачається, що під час вирішення спору про місце проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особистісна прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші особливості, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Керівні принципи Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дітей прийняті Комітетом міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 (пояснювальна записка). Пункт 36 у всіх справах, пов`язаних з дітьми, першочергова увага повинна надаватися найкращим інтересам дитини. Оцінка ситуації має бути зроблена точно. Ці керівні принципи сприяють розвитку міждисциплінарних методів оцінки кращих інтересів дитини, визнаючи, що це є складним процесом. Ця оцінка стає ще складнішою, якщо ці інтереси повинні бути збалансовані з інтересами інших зацікавлених сторін, таких як інші діти, батьки. Це має бути зроблено професійно, в кожному конкретному випадку на індивідуальній основі. Пункт 37 Найкращі інтереси дитини завжди повинні розглядатися в поєднанні з іншими правами дітей, наприклад, правом бути почутою, правом на захист від насильства, правом не бути розлученою з батьками. Комплексний підхід має бути правилом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

У рішенні ЄСПЛ від 02 лютого 2016 року у справі «N.TS. та інші проти Грузії» зазначено, що обов`язок національних органів влади вживати заходів для полегшення возз`єднання, проте не є абсолютним. Возз`єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Хоча національні органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, будь-яке зобов`язання щодо застосування примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки інтереси, а також права і свободи всіх зацікавлених осіб повинні бути враховані, а особливо найкращі інтереси дитини та її права. Якщо контакти з батьками можуть загрожувати цим інтересам або втручатися в ці права, національні органи влади повинні дотримуватись справедливого балансу між ними (див. посилання Hokkanen, п.58). Найкращі інтереси дитини повинні бути першочерговими і, залежно від їхньої природи та серйозності, можуть перевищувати права їхніх батьків (див. серед інших, Ольссон (№ 2), §90, Ignaccolo-Zenide, § 94, Plaza v. Poland, № 18830/07, п. 71, 25 січня 2011 р., І Manic, §102).

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору.

Міжнародні та національні норми права не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 у справі № 402/428/16ц (провадження № 14-327цс18) викладено висновок про те, що положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991, встановлюють, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей».

Забезпечення найкращих інтересів дитини виступає пріоритетним принципом і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 357/17852/15-ц (провадження № 14-199цс19) про визнання незаконним вивезення дитини, визначення місця її проживання, відібрання дитини та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 4 жовтня 2023 року у справі № 208/4667/20, вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку.

Верховний Суд у постанові від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц зазначив про те, що відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

У випадку відсутності спору щодо визначення місця проживання, між батьками, як визначено у ч.1 ст.109 СК України, може бути укладений письмовий договір про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

VI. Висновки суду.

Вирішуючи спір про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , враховуючи наведені норми матеріального права, у повному обсязі встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, з урахуванням відсутності укладеного між сторонами письмового договору про те, з ким буде проживати їхня дочка ОСОБА_5 , беручи до уваги матеріальний, житловий стан сторін, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, ставлення дитини до батька та матері, а також враховуючи те, що позивач є рідним батьком дитини - ОСОБА_1 , такий є фізично здоровим, працездатним, має стабільний регулярний дохід, мешкає в належних для проживання та виховання дитини умовах, наполягає на реалізації свого права доглядати, утримувати та піклуватись дочкою, має можливість та бажання займатись її вихованням, матеріалами справи підтверджено факт тривалого проживання дитини разом з батьком, за місцем проживання якого в дитини сформувалося звичне для неї комфортне оточуюче середовище, а також підтверджено факт самостійного виховання та утримання дитини батьком без участі матері, з урахуванням думки представника органу опіки та піклування, яка, з`ясувавши думку дитини, підтвердила відповідність заявлених позовних вимог інтересам та бажанням дитини, а також з урахуванням позиції відповідачки, яка частково визнала позовні вимоги та не заперечувала зазначених позивачем обставин, переслідуючи принцип найкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком як особою яка самостійно виховує та утримує дитину. Обставин, які б перешкоджали визначенню місця проживання дитини за вказаною адресою та передачі її на виховання та утримання батьку не встановлено.

Визначення на теперішній час місця проживання малолітньої дочки з батьком максимально відповідатиме найкращим інтересам дитини, сприятиме повноцінному її вихованню та розвитку у звичному для неї середовищі.

Таким чином, визначаючи місце проживання малолітньої дитини з батьком, суд не позбавляє матір її права та можливості особистого спілкування з дитиною.

У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з наведених вище мотивів та підстав.

При цьому, суд вважає за доцільне роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

VII. Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН1799436 від 15.10.2025р. позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.

З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1211, 20 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141-142, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області про визначення місця проживання дитини- задовольнити.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як особою, яка самостійно виховує та утримує дитину без участі матері.

Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп. сплаченого ним судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 13.01.2026 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с.Мишлятичі Мостиського району Львівської області; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка с.Волиця Мостиського району Львівської області; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, місцезнаходження: 81321, с.Шегині, вул.Героїв України, 184 Яворівського району Львівської області.

Суддя Ю.В. Кічак