Справа № 743/545/25
Провадження № 2/743/23/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Макаревича Я.М.,

за участю секретаря судового засідання Довбенко О.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ріпки в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача

ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (оферти) від 04.10.2024

№ 04.10.2024-100000005 в розмірі 30500 гривень.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.10.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 04.10.2024-100000005, за умовами якого відповідачу перераховано грошові кошти в розмірі 10000 гривень, строком користування 140 днів. Відповідачем пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку та електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору, а отже акцептовано умови договору. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання заяви утворилась заборгованість у розмірі 30500 гривень, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000 гривень, відсоткам в розмірі 14000 гривень, комісії 1500 гривень та неустойки в розмірі 5000 гривень.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10.06.2025.

10.06.2025 справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21.07.2025, постановленою без оформлення окремим процесуальним документом, у справі оголошено перерву до 04.09.2025 за клопотанням відповідача.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04.09.2025 зобов`язано позивача надати інформацію про належність банківської карти НОМЕР_1 відповідачу та повідомити про найменування банка-володільця рахунку.

Оголошено перерву в підготовчому засіданні до 02.10.2025.

02.10.2025 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02.10.2025 клопотання позивача задоволено, витребувано від АТ "Укрсиббанк" інформацію щодо: П.І.Б. власника банківської картки НОМЕР_1 ; РНОКПП власника банківської картки НОМЕР_1 ; номер розрахункового рахунку (IBAN) банківської картки за карткою НОМЕР_1 ; номери телефону, відомі банку (з 2024 року) власника банківської картки НОМЕР_1 ; підтвердження зарахування грошових коштів в сумі 10000 гривень на картку НОМЕР_1 .

28.10.2025 від АТ "Укрсиббанк" надійшла інформація, що була витребувана судом. Відповідно до отриманої інформації картка №689785 емітована на ім`я " ОСОБА_2 ".

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.01.2026.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідач у підготовчому судовому засіданні заявила, що договір № 04.10.2024-100000005 з ТОВ «Споживчий центр» не уклада, щодо його існування їй стало відомо після отримання копії позовної заяви. Мобільним номером , з якого здійснювалось підписання вказаного договору одноразовим ідентифікатором, вона ніколи не користувалась. Відповідно будь-яких коштів від позивача вона не отримувала. Щодо банківської карти, на яку згідно позовної заяви було зараховано кошти у розмірі 10000 гривень, пояснила, що не знає, кому належить ця карта. Клієнтом АТ "Укрсиббанк" вона не була.

У судовому засіданні під час судових дебатів відповідач позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Суду надано кредитний договір (оферти) № 04.10.2024-100000005, укладений 04.10.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 .

Договір підписано одноразовим ідентифікатором Е978, за допомогою фінансового номеру .

Заявка, пропозиція про укладення кредитного договору (оферти), паспорт споживчого кредиту, інформаційне повідомлення, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору підписані одноразовим ідентифікатором Е978 за допомогою фінансового номеру .

Згідно з пунктом 3.1. договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.

Відповідно до пункту 4.1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_2 .

Відповідно до пункту 10.1. договір набирає чинності з дати отримання кредитодацем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. Цей договір діє протягом одного року.

04.10.2024 ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором № 04.10.2024-100000005 перераховано грошові кошти в сумі 10000 гривень на картковий рахунок

№ НОМЕР_1 .

Відповідно до отриманої від АТ "Укрсиббанк" інформації, картка

№ НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_2 .

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Статтями 525, 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно частин 1, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17).

Позивач, звертаючись до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема факт належного виконання ним зобов`язань за договором, а саме перерахування кредитних коштів безпосередньо відповідачу.

Разом з тим, на підтвердження виконання своїх зобов`язань позивач посилається на перерахування 04.10.2024 грошових коштів у сумі 10000 гривень на банківську картку

№ НОМЕР_1 , яка емітована на ім`я ОСОБА_2 , а не на ім`я відповідача ОСОБА_1 .

Доказів того, що зазначена банківська картка належить відповідачу, перебуває у її користуванні, або що ОСОБА_2 є пов`язаною з відповідачем особою, позивачем суду не надано.

Таким чином, позивачем не доведено факту отримання відповідачем кредитних коштів, а отже, не підтверджено належне виконання позивачем свого обов`язку щодо надання кредиту, що є істотною умовою кредитного договору.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач не довів наявність підстав для виникнення у відповідача зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, комісії і неустойки, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи встановлені обставини справи, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

З урахуванням викладено, керуючись статтями 12, 19, 141, 247, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15.01.2026.

Суддя Я.М. МАКАРЕВИЧ