Справа №463/6512/25
Провадження №2/463/235/26
У Х В А Л А

про відвід судді

14 січня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судового засідання: Онишкевича О.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Стрепка Назара Любомировича у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Галицької окружної прокуратури м. Львова, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, третя особа: Державна Казначейська служби України про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, відповідно до якого просить: відшкодувати за рахунок державного бюджету України моральну шкоду завдану незаконними діями органів дізнання досудового слідства ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, прокуратури по кримінальному провадженні №0000329 від 7 грудня 2018 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365 КК України, в розмірі 3000000 (три мільйони) гривень; зобов`язати Державну казначейську службу України, як третю особу, в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України стягнути на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3000000 (три мільйони) гривень.

Матеріали позову були подані до Личаківського районного суду м. Львова 16 липня 2025 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л.

Ухвалою суду від 16 липня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрити загальне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у такій та призначено підготовче засідання на 30 вересня 2025 року.

25 липня 2025 року позивач ОСОБА_2 подала до суду заяву про відвід судді Стрепка Н.Л. від розгляду справи.

Ухвалою суду від 25 липня 2025 рокусправу було передано для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу, для вирішення питання про відвід головуючого судді Стрепка Н.Л.

Ухвалою суду від 30 липня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Стрепка Н.Л. від розгляду справи було відмовлено.

30 липня 2025 року представник Галицької окружної прокуратури м. Львова Байтала Ю.В., який діє на підставі довіреності №15/4-765вих-25, подав до суду відзив на позовну заяву.

31 липня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ТУ ДБР у м. Львові Онищака М.П., який діє в порядку самопредставництва юридичної особи на підставі довіреності в порядку передоручення від 13 вересня 2022 року та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

25 серпня 2025 року ОСОБА_2 подала до суду відповідь на відзив ТУ ДБР у м. Львові.

2 вересня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшло заперечення на відповідь на відзив представника відповідача ТУ ДБР у м. Львові Онищака М.П.

23 вересня 2025 року Донець Г.М. подала до суду пояснення на заперечення ТУ ДБР у м. Львові.

1 листопада 2025 року ОСОБА_2 подала до суду уточнення позовних вимог, згідно з якими просить:

відшкодувати за рахунок державного бюджету України моральну шкоду завдану незаконними діями органів дізнання досудового слідства ТУ ДР, розташованого у м. Львові прокуратури по кримінальному провадженні №0000329 від 7 грудня 2018 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 365 КК України в розмірі 1500000 грн.;

відшкодувати за рахунок державного бюджету України моральну шкоду завдану незаконними діями органів прокурорів Галицької окружної прокуратури №1, які незаконно об`єднали в одне кримінальне провадження №0000434, внесеного до ЄРДР про кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 175, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 212, ч.1 ст. 212-1, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, слідчий суддя Грицько Р.Р. від 21 квітня 2020 року, яке стосується іншого рішення ЄСПЛ від 17 липня 2014 року «Яворовенко та інші проти України», а дане кримінальне провадження №0000329 від 7 грудня 2018 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 365 ККУ стосувалось іншого ЄСПЛ від 29 березня 2018 року «Рашитов та інші проти України» в розмірі 1500000 грн.;

зобов`язати за рахунок державного бюджету України матеріальну шкоду завдану незаконними діями органів дізнання досудового слідства ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, Галицької окружної прокуратури №1 сумарно по кримінальному провадженні №0000329 від 7 грудня 2018 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 365 ККУ в розмірі 40000 грн. за витрати на здійснення експертизи, витрати на ліки, поштові витрати;

зобов`язати Державну казначейську службу України, як третю особу, в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України стягнути на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3000000 грн. моральної шкоди сумарно з відповідачів та 40000 грн. матеріальної шкоди;

розгляд справи проводити без участі позивача у зв`язку з хворобою а кардіологічне захворювання.

14 січня 2026 року представник позивача Назаркевич С.М., який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги №017/03.1/11160 від 28 листопада 2025 року, подав до суду заяву про відвід судді Стрепка Н.Л. від розгляду даної справи.

Подану заяву мотивує тим, що на судовому засіданні 11 грудня 2025 року головуючий суддя Стрепко Н.Л. повідомив, що представник відповідача ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_3 працював в Личаківському районному суді м. Львова на посаді помічника. В подальшому 13 січня 2026 року після спілкування представника позивача - адвоката Назаркевича С.М. із своєю довірителькою ОСОБА_2 , останній стала відома вищевказана обставина та така зазначила що у зв`язку з даною обставиною суддя буде упередженим щодо позивача та відповідно не може в подальшому проводити розгляд даної справи та підлягає відводу. Також вказує, що з відкритих джерел, а саме з декларації ОСОБА_3 , яка подана ним 16 травня 2020 року та стосується звітного періоду - 2019 року, дійсно вбачається, що місцем його роботи у вказаний період часу є Личаківський районний суд м. Львова, а займана посада: помічник судді, а на даний момент ОСОБА_3 здійснює представництво відповідача ТУ ДБР у м. Львові, на підставі виписки вказаної юридичної особи. Враховуючи викладене вважає, що факт перебування в минулому представника відповідача Онищака М.П. на посаді помічника судді безпосередньо в Личаківському районному суді м. Львова створює об`єктивні підстави для сумніву в безсторонності та неупередженості головуючого судді Стрепка Н.Л. Така обставина на його думку свідчить про наявність професійних та службових зв`язків між суддею та представником відповідача, що може вплинути на об`єктивність і неупередженість при розгляді даної справи. За таких обставин існує обґрунтований ризик того, що суддя може бути прямо чи побічно заінтересованим у результаті розгляду справи, що є підставою для відводу відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України. Також зазначає, що вищевикладена ситуація об`єктивно викликає побоювання, що інтереси відповідача можуть бути враховані більшою мірою, ніж інтереси позивача, що є неприпустимим у контексті забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 7, 8 ст. 40 ЦПК України подана заява про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу, невідкладно без повідомлення учасників справи та відтак, згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, подану заяву, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 40 ЦПК України визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Так відповідно до ч. 1 такої питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

При цьому згідно з ч. 2 даної статті питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

А ч. 3 вказаної статті визначає, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Так статтями 36, 37 ЦПК України визначено перелік підстав, коли суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), у зв`язку з якими відповідно до ч. 2 ст. 39 ЦПК України йому може бути заявлено відвід учасниками справи.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Положення статті 36 ЦПК України містять в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Статтею 37 ЦПК України передбачено випадки, коли участь судді в розгляді справи є недопустимою у зв`язку з повторністю такої.

При цьому згідно з ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Таким чином, для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість, навести відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

При цьому положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, що свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться».

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу, відповідно, - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів відповідача ТУ ДБР у м. Львові здійснює Онищак М.П.,

Відтак вивчивши підстави для відводу головуючого судді Стрепка Н.Л., які заявлені позивачем, суд вбачає, що останні знаходять своє підтвердження, оскільки представник відповідача ТУ ДБР у м. Львові Онищак М.П. дійсно тривалий час працював у Личаківському районному суді м. Львова на посаді помічника судді Леньо С.І. та особисто знайомий з головуючим суддею Стрепком Н.Л., однак дослідивши заяву та матеріали справи суд вважає, що на даний час підстав для ствердження того, що наявний конфлікт інтересів та відтак суддя є небезстронннім у розгляді справи немає, оскільки представник відповідача Онищак М.П. не працював помічником головуючого судді у даній справі.

Водночас враховуючи наведені вище норми та практику Європейського суду з прав людини, хоч на думку суду на даний час і відсутні підстави для твердження того, що суддя є небезстронннім у розгляді справи, однак з метою забезпечення справедливого і публічного розгляду справи незалежним і безстороннім судом в очах будь-якого розумного спостерігача та суспільства в цілому, а також забезпечення, умов за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнів в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду даної справи, заявлений відвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40, 260, 261 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

заяву представника позивача Назаркевича Сергія Михайловича про відвід судді - задовольнити.

Відвести суддю Стрепка Назара Любомировича від розгляду цивільної справи №463/6512/25, провадження №2/463/235/26, за позовом ОСОБА_2 до Галицької окружної прокуратури м. Львова, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, третя особа: Державна Казначейська служби України про відшкодування моральної шкоди.

Матеріали цивільної справи №463/6512/25, провадження №2/463/235/26, за позовом ОСОБА_2 до Галицької окружної прокуратури №1, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, третя особа: Державна Казначейська служби України про відшкодування моральної шкоди - передати для визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Ухвала про відвід судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі: Галицька окружна прокуратура м. Львова, місцезнаходження: 79005, м. Львів, вул. Богомольця, 9;

Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Львові, місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Кривоноса, 6, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42334907;

Третя особа: Державна Казначейська служби України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37567646.

Суддя: Стрепко Н.Л.