УХВАЛА

19 січня 2025 року

м. Київ

справа № 638/15221/24

провадження № 61-15115ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Харкова від 11 серпня 2025 року

в частині оскарження відмови у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог та повернення клопотання про забезпечення доказів та ухвалу Шевченківського районного суду міста Харкова від 25 вересня 2025 року

в частині оскарження відмови у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему Електронний суд подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду міста Харкова від 11 серпня 2025 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2025 року, ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року (апеляційне провадження № 22-ц/818/4894/24), ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року (апеляційне провадження № 22-ц/818/5429/25), ухвалу Харківського апеляційного суду

від 15 жовтня 2025 року (апеляційне провадження № 22-ц/818/5430/25), ухвалу Харківського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року (апеляційне

провадження № 22-ц/818/4894/25), ухвалу Харківського апеляційного суду

від 04 листопада 2025 року (апеляційне провадження № 22-ц/818/5429/25)

у справі № 638/15221/24.

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2025 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2025 року, ухвалу ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року та ухвалу Харківського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження

від 04 листопада 2025 року, зокрема в частині оскарження відмови

у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи, відмови у задоволенні клопотання про призначення судової психологічної експертизи та відмови у задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2025 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова

від 11 серпня 2025 року в частині оскарження відмови у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог та повернення клопотання про забезпечення доказів, залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків шляхом:

- надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній судових рішень, які оскаржують та викладенням клопотання (процесуальної вимоги) щодо оскаржених судових рішень з урахуванням повноважень Верховного Суду передбачених статтею 409 ЦПК України;

- надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній коректних відомостей про всіх учасників справи;

- надання документу, що підтверджує сплату судового збору

у розмірі 605, 60 грн або документи, що підтверджують підстави звільнення заявника від його сплати відповідно до закону.

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2025 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Шевченківського районного суду міста Харкова від 25 вересня 2025 року, ухвалу Шевченківського районного суду міста Харкова

від 25 вересня 2025 року про закриття підготовчого провадження, ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року, ухвалу Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року та ухвалу Харківського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження від 04 листопада 2025 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2025 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова

від 25 вересня 2025 року в частині оскарження відмови у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог, залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків шляхом:

- надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній судових рішень, які оскаржують та викладенням клопотання (процесуальної вимоги) щодо оскаржених судових рішень з урахуванням повноважень Верховного Суду передбачених статтею 409 ЦПК України;

- надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній коректних відомостей про всіх учасників справи;

- надати документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 605, 60 грн або документи, що підтверджують підстави звільнення заявника від його сплати відповідно до закону.

Ухвали Верховного Суду від 18 грудня 2025 року оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень 22 грудня 2025 року, а їх копії доставлено до електронного кабінету заявника у підсистемі Електронний суд ЄСІКС -

23 грудня 2025 року.

02 січня 2026 року через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків, до якої долучила одну квитанцію про сплату судового збору у розмірі 605, 60 грн.

Крім того, заявником подано уточнену касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2025 року та на ухвалу (постанову) Харківського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року, в якій зазначила відомості про всіх учасників справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та підлягає поверненню з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з пунктами 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України повага до честі

і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом

і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства.

За пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) зроблено висновок, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників. Використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява

є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування

з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France,

заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21 (провадження № 11-64заі21),

у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 274/4944/20 (провадження № 61-393св22).

В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 вживає зневажливі висловлювання, які не притаманні для написання ділових документів, відображають зневажливе ставлення заявника до судової гілки влади, а також надає зневажливу, іронічну оцінку процесуальних дій та рішень у справі,

а також особисту характеристику судді, оцінку його професійній діяльності, що неприпустимо при оформленні процесуального документа.

Зокрема, заявник зазначає:

«…корупціонери в мантіях роблять все задля неможливості поновлення мого порушеного боржниками з 2005 року права…»;

«Так, корупціонером в мантії Шевченківського районного суду було проігноровано…»;

«…та винесення за моїми апеляційними скаргами на незаконні ухвали суду першої інстанції завідомо незаконних рішень суду апеляційної інстанції задля затвердження злочинних ухвал першої інстанції!»;

«…висновків Верховного Суду, які було проігноровано корупціонером Шевченківського районного суду,…»;

«…мною оскаржуються незаконні ухвали корупціонера Дзержинського районного суду міста Харкова…»;

«…для «униможливлення» корупціонерам в місцевих та апеляційних судах нівелювати Верховенство Права в Державі…».

Зазначене є виявом очевидної неповаги, не спрямоване на ефективний захист прав, свобод та інтересів заявника, а тому суперечить завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Такий виклад касаційної скарги є виявом неповаги до суду та учасників справи, а тому Верховний Суд констатує, що подання цієї скарги у цій редакції

є зловживанням заявником її процесуальним правом, невиконанням обов`язку керуватися завданням цивільного судочинства.

Згідно з частиною третьою статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд

з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Отже, Верховний Суд визнає подання ОСОБА_1 касаційної скарги виявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, у зв`язку із чим касаційна скарга на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова

від 11 серпня 2025 року та на ухвалу (постанову) Харківського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року підлягає поверненню заявнику.

Крім того, заявником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 18 грудня 2025 року в частині залишення без руху касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2025 року

в частині оскарження відмови у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог.

Заяви про продовження встановленого судом строку для усунення недоліків касаційної скарги від ОСОБА_1 не надходило.

Таким чином, заявником не виконано вимоги ухвал Верховного Суду

від 18 грудня 2025 року.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки у встановлений судом строк для усунення недоліків вимоги ухвали Верховного Суду від 18 грудня 2025 року не виконані, касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалуШевченківського районного суду м. Харкова

від 25 вересня 2025 року підлягає поверненню особі, яка її подала.

Згідно частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За загальним правилом повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 12, 127, 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Харкова від 11 серпня 2025 року в частині оскарження відмови у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог та повернення клопотання про забезпечення доказів та ухвалу Шевченківського районного суду міста Харкова від 25 вересня 2025 року

в частині оскарження відмови у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог у справі № 638/15221/24повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, а також особі, які подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян