Провадження № 2/638/1519/26
14 січня 2026 року м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Латки І.П.,
за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 12.09.2018 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0460/82/91787494, відповідно до умов якого кредитор зобов`язується надати Позичальнику Кредит, а Позичальник зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням, повернути Кредитору основну суму Кредиту, сплатити проценти за користування Кредитом, а також виконати інші обов`язки, визначені Договором.
28.09.2020 року АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «КредитКапітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір відступлення права вимоги №114/2-39, на підставі якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, зокрема і щодо ОСОБА_1 за кредитним договором №014/0460/82/91787494 від 12.09.2018 року на вказану вище суму заборгованості.
Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання.
У встановлений судом в ухвалі від 25 листопада 2025 року строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
В судове засідання сторони не з`явилися, позивач просив справу розглянути за його відсутністю, відповідач, будучи належним чином повідомленим про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.
З урахуванням викладеного, керуючись ч. 3 ст. 131, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, на підставі ухвали від 14 січня 2026 року суд провів заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що 12.09.2018 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 уклали Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0460/82/91787494, відповідно до п. 1.1. якого Кредитор зобов`язується надати Позичальнику Кредит, а Позичальник зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням, повернути Кредитору основну суму Кредиту, сплатити проценти за користування Кредитом, а також виконати інші обов`язки, визначені Договором. Укладення Договору здійснюється в рамках спільної акції, що проводиться Кредитором та Страховиком, та є підставою для надання Клієнту передбачених цим пунктом 1.1. Договору спеціальних умов кредитування, а саме:
1.1.2.3. Тип Кредиту Кредит;
1.1.3. Дата надання Кредиту Одноразово 12 вересня 2018 року;
1.1.4. Дата сплати ануїтетних платежів - 12 числа кожного календарного місяця згідно з Графіком погашення Кредиту та сплати інших платежів (Додаток №1 до Договору);
1.1.5. Дата повного погашення Кредиту - 12 вересня 2022 року;
1.1.6. Строк Кредиту 48 місяців з Дати надання Кредиту;
1.1.8. Процентна ставка - Фіксована, становить 49,9% (сорок дев`ять цілих дев`ять десятих) процентів річних (може бути змінена за згодою Сторін шляхом укладення додаткової угоди до Договору).
Згідно з п. 2.1 Договору проценти за користування Кредитом сплачуються Позичальником Кредитору у складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у Графіку, і розраховуються, виходячи з Процентної ставки, передбаченої підпунктом 1.1.8 пункту 1.1 Договору.
Позичальник здійснює погашення Кредиту та сплату процентів щомісячними ануїтетними платежами відповідно до умов Договору. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної Суми Кредиту та процентів за його користування (п. 3.1 Договору).
Згідно з п. 3.2 Договору позичальник зобов`язується здійснювати погашення Кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті Кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання Кредиту у дату, визначену підпунктом 1.1.4 пункту 1.1 Договору. Якщо дата сплати, зазначена в підпункті 1.1.4 пункту 1.1 Договору, не є Банківським днем, платіж здійснюється не пізніше останнього Банківського дня, що передує даті, визначеній підпунктом 1.1.4 пункту 1.1 Договору.
Відповідно до п. 4.1.-4.3 Договору Предметом страхування за Договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю Позичальника, який є також Страхувальником та Застрахованою особою за Договором, далі в цьому розділі Страхувальник.
Правила добровільного страхування життя ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА ЖИТТЯ», що зареєстровані Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 19.11.2008 року за №081638, із змінами та доповненнями, затвердженими 28.01.2010 року та 20.06.2013 року (далі за текстом Правила), та Програми страхування позичальників кредитів, що зареєстровані Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 19.11.2008 року за №081638 (далі за текстом Програма страхування), є невід`ємною частиною Договору.
Страхова виплата за Договором здійснюється одним платежем на користь Кредитора (вигодонабувача) в розмірі заборгованості Страхувальника перед Кредитором згідно з Договором, включаючи проценти, пені, нараховані протягом останніх трьох місяців, які передували страховому випадку, але не більше п`ятсот тисяч гривень, незалежно від загальної кількості та сум кредитів, наданих Кредитором Страхувальнику. Якщо на момент здійснення страхової виплати заборгованість Страхувальника перед Кредитором є меншою ніж заборгованість на момент настання страхового випадку, то страхова виплата здійснюється двома платежами: Кредитору в розмірі заборгованості на момент виплати та Страхувальнику (в разі смерті Страхувальника спадкоємцям Страхувальника за законом) в розмірі різниці між належною страховою виплатою та сумою, перерахованою Кредитору, на підставі відповідної заяви Страхувальника (або його спадкоємців). У разі, якщо частина страхової виплати має бути здійснена спадкоємцям Страхувальника, спадкоємці мають надати Страховику відповідні докази свого статусу спадкування. Якщо належну страхову виплату або її частину страхова компанія перераховує Кредитору, то Кредитор повинен перерахувати таку частину Страхувальнику протягом двох робочих днів. Належну Страхувальнику або його спадкоємцям частину страхової виплати Страховик сплачує протягом п`яти робочих днів з моменту отримання відповідної заяви та необхідних доказів спадкоємства або отримання від Кредитора належних засвідчених страхових виплат в залежності від того, яка дата більш пізня.
Договір № 014/0460/82/91787494 разом з Додатком №1 до нього Графіком погашення кредиту, Заявою-Анкетою для отримання кредиту «Кредит готівкою», Умовами кредитування та орієнтовною сукупною вартістю кредиту «Кредит готівкою для найкращих клієнтів Банку» підписані ОСОБА_1 12 вересня 2018 року.
28.09.2020 року АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення права вимоги №114/2-39, відповідно до п. 2.1 якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату, а Новий кредитор приймає належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників (Портфель Заборгованості). Перелік Кредитних договорів. Боржників, розрахунок сум заборгованості Боржника на дату підписання Договору зазначені в Додатку 1 до Договору (Попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною.
Згідно з п. 2.2. Договору відступлення Новому кредитору зазначених в Попередньому реєстрі боржників (Додаток № 1 до Договору) Прав вимоги відбувається за умови виконання Новим кредитором п. 3.2. Договору, та з моменту підписання Сторонами Реєстру(ів) Боржників, складених за формою, наведеною в Додатку №2 до Договору. Сторони погодили, що Реєстр (и) Боржників підписується (ються) Сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати підписання Договору та Попереднього реєстру боржників.
Загальна вартість Прав Вимоги за Договором (Ціна договору), становить 3 241 274 (три мільйони двісті сорок одна тисяча двісті сімдесят чотири) гривень 46 копійок (п. 3.1. Договору).
11 вересня 2025 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали Додаткову угоду № 4 до Договору відступлення права вимоги № 114/2-39 від 28.09.2020, якою внесли зміни (уточнення) до пунктів 450, 451, 1930, 1609,1600, 1608, 1584 та 1641 Реєстру боржників від 30.09.2020 р. (Додатку до Договору) виклавши в редакції наведеній в Додатку 1 до Додаткової Угоди №4 від 11.09.2025 р. до Договору відступлення права вимоги №114/2-39 від 28.09.2020 р.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).
Згідно зі ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті обставин цієї справи, суд зазначає, що позивач належними, допустимими та достовірними доказами довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме обставини, щодо укладення між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору № 01/0460/82/91787494 від 12.09.2018 на умовах, зазначених у позовній заяві та в долученій до матеріалів справи копії договору; належне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за договором шляхом надання відповідачу кредитних коштів та сплати страхового платежу відповідно до умов договору; використання відповідачем наданих йому кредитних коштів по вказаному рахунку, що підтверджується відповідними виписками по рахунку, які відповідають вимогам п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 та п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.
Суд зазначає, що долучені позивачем до позовної заяви виписки з рахунків відповідача містять відомості про рух коштів по банківських рахунках відповідача, записи про операції, здійснені протягом операційного дня, свідчать про отримання кредитних коштів відповідачем, користування ними, здійснення часткового погашення суми, а тому є належними та допустимими доказами, які підтверджують наявність та розмір заборгованості за кредитним договором № 01/0460/82/91787494 від 12.09.2018.
Щодо відступлення позивачу права вимоги за кредитним договором суд враховує, що за правовим висновком Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
На виконання ст. 81 ЦПК України позивач надав належні, допустимі, достовірні та достатні докази переходу до нього права вимоги до ОСОБА_1 . Відповідачем не спростовано встановлену в ст. 204 ЦК України презумпцію правомірності договору відступлення права вимоги. Обставин, які би свідчили про нікчемність договору відступлення права вимоги, судом не встановлено.
Суд також враховує, що матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги, проте за змістом ч. 2 ст. 516 ЦК України неотримання боржником повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості, а лише наділяє його право на погашення заборгованості первісному кредитору, у зв`язку з чим новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, оскільки у цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Таким чином, за умови, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким боржник не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.
Відповідач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав суду доказів належного, тобто відповідно до умов договору, виконання своїх зобов`язань з повернення суми кредиту та сплати процентів ані на рахунок позивача, ані на рахунки первісного кредитора; не надав власного контррозрахунку заборгованості, підтвердженого відповідними належними та допустимими доказами; не спростував розмір заборгованості за договором.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивач при зверненні до суду з цим позовом зазначив, що сума витрат на професійну правничу допомогу складає 8000,00 грн. У позовній заяві позивач просив стягнути зазначену суду інших судових витрат з відповідача на користь позивача.
На підтвердження понесення вказаних судових витрат позивач надав наступні докази:
- копію Договору про надання правової(правничої допомоги №0107 від 01 липня 2025 між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та АО «Апологет», відповідно до п. 2.3, 2.4 якого вартість наданих послуг правничої допомоги за 1 (одну) Кредитну справу складає: 8000,00 грн. без ПДВ; детальна інформація про справу, обсяг послуг, ціну послуг вказуються у Акті наданих послуг;
- копію Акту № 1376 наданих послуг від 10 листопада 2025 року, яким сторони підтвердили факт надання Адвокатським об`єднанням та прийняття Клієнтом послуг відповідно до положень укладеного ними Договору про надання правової(правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року щодо боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , кредитний договір № 01/0460/82/91787494; сума наданих послуг 8000 грн;
- Детальний опис наданих послуг до Акту № 1376 від 10.11.2025 року за Договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, згідно з яким позивачу надано наступні послуги: Усна консультація Клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором - 0 год. 30 хв.; Ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 год. 00 хв.; Погодження правової позиції Клієнта у справі - 0 год. 30 хв.; Складення позовної заяви з урахування правової позиції Клієнта - 3 год. 30 хв.; Подання заяви до суду від імені Клієнта 1 шт.; усього - 6 год. 30 хв.
- копію Ордеру на надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» адвокатом Усенком Михайлом Ігоровичем, серія ВС № 1381377 від 02 липня 2025 року.
Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI передбачено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Згідно з ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підставі викладеного, з урахуванням категорії справи, ціни позову, значення справи для сторін, рівня складності спірних правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з відповідача на користь відповідача в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу грошових коштів у розмірі 3000 грн.
Керуючись ст. 4, 10, 12-13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279-280, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне заочне рішення складено 14 січня 2026 року.

Суддя І.П. Латка