ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року

м. Київ

справа № 621/5017/23

провадження № 61-9646св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Адамановим Алімом Діляверовичем, на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 червня 2025 року у складі колегії суддів: Желепи О. В., Поливач Л. Д., Поліщук Н .В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди квартири.

Свої вимоги мотивував тим, що 01 вересня 2021 уклав із ОСОБА_2 договір оренди кналежної йому на праві власності квартири № 6 на АДРЕСА_1 , за умовами якого відповідачка зобов`язувалась щомісячно сплачувати орендну плату в розмірі 300,87 дол. США (11 000,00 грн) та комунальні платежі, термін дії договору -з 01 вересня 2022 року до 31 серпня 2023 року, сума першого внеску - 22 000,00 грн.

Починаючи з лютого 2023 року,відповідачка припиниласплачувати оренду такомунальні платежі. Крім того, через залиття квартири, розташованої поверхом нижче, за його заявою припинено надання послуг із централізованого водопостачання та водовідведення. Після вимкнення водопостачання відповідачка самовільно підключила цю послугу до квартири.

Його повідомлення про розірвання договору та вимоги про виселення, погашенняи боргу за оренднимиплатежами в розмірі 77 000,00 грн (за період із 01 лютого 2023 року до 01 вересня 2023 року), заборгованості за комунальними послугами в розмірі 18 413,00 грн залишились без жодного реагування. Після звернення до правоохоронних органів та зареєстрованого кримінального провадження ОСОБА_2 змінила замки до квартири, пошкодила меблі, пломби газового лічильника, газовий котел, техніку.

Посилаючись на наведене,просив суд стягнути з відповідачки заборгованість з орендної плати та за житлово-комунальні послуги, яка виникла за договором оренди квартири від 01вересня 2021 року, в загальному розмірі 95 413,00 гривень.

Короткий зміст судових рішень

Києво-Святошинський районний суд Київської області заочним рішенням від 03 червня 2024 року позов задовольнив.

Стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість із орендної плати та за житлово-комунальні послуги за договором оренди від 01 вересня 2021 року в розмірі 95 413,00 грн, яка складається з заборгованості з оренди в розмірі 77 000,00 грн та заборгованості за комунальними платежами в розмірі 18 413,00 грн.

Стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалою від 30 січня 2025 року поновив ОСОБА_2 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заяву про перегляд заочного рішення залишив без задоволення.

Київський апеляційний суд постановою від 13 травня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Сорокіної І.В. задовольнив частково. Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2024 року скасував та ухвалив нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди квартири задовольнив частково. Стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором оренди квартири за період із 01 лютого 2023 року до 31 серпня 2023 року в розмірі 60 853,49 грн, із яких: 50 650,00 грн - заборгованість за орендною платою; 10 203,49 грн - заборгованість за житлово-комунальні послуги. Стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 101,45 грн.

17 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Адаманов А. Д. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 48 200,00 грн за наслідками розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

19 травня 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Сорокіна І. В. подала клопотання про стягнення судових витрат, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17 500,00 грн.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 та клопотання ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні заяв про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, апеляційний суд виходив із того, що зміст указаних заяви та клопотання не містить обґрунтування поважних причин неподання ними доказів, що підтверджують розмір судових витрат (договорів, додаткових угод до них, квитанцій про оплату правничої допомоги та інших доказів) до закінчення судових дебатів у справі в суді апеляційної інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

25 липня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Адаманов А. Д. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Підставами касаційного оскарження заявник зазначає порушення судом норм процесуального права.

Зміст касаційної скарги свідчить про те, що ухвала апеляційного суду оскаржується лише в частині вирішення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в іншій частині не оскаржується, тому в касаційному порядку не переглядається (частина перша статті 400 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що апеляційний суд дійшов помилкових висновків при вирішенні заяви про розподіл судових витрат понесених на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справ, сторона зробила про це відповідну заяву.

Заявник із дотриманням вимог чинного процесуального законодавства надав заяву про стягнення судових витрат із належними та необхідними доказами на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, а тому відмова суду апеляційної інстанції в задоволенні заяви є безпідставною та необґрунтованою.

Доводи інших учасників справи

Представник ОСОБА_2 - адвокат Сорокіна І. В. подала відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм процесуального законодавства.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу № 621/5017/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди квартири.

Матеріали справи № 621/5017/23 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2025 року справу № 621/5017/23 призначено до судового розгляду.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Встановлено, що Київський апеляційний суд постановою від 13 травня 2025 року частково задовольнив апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Сорокіної І. В., скасував заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2024 року та ухвалив нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди квартири задовольнив частково. Стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором оренди квартири за період із 01 лютого 2023 року до 31 серпня 2023 року в розмірі 60 853,49 грн, із яких: 50 650,00 грн - заборгованість за орендною платою; 10 203,49 грн - заборгованість за житлово-комунальні послуги. Стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 101,45 грн.

17 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Адаманов А. Д. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 48 200,00 грн за наслідками розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Київський апеляційний суд ухвалою від 24 червня 2025 року відмовив в ухваленні додаткового судового рішення.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження ухвали апеляційного суду є посилання заявника на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Позиція Верховного Суду

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною першою статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 21 липня 2025 року у справі № 909/399/24 (провадження № 12-37гс25) вказала:

«- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови КГС ВС від 27 січня 2022 року у справі № 921/221/21 та від 31 травня 2022 року у справі № 917/304/21);

- заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15ц);

- потрібно розрізняти наслідки несвоєчасного подання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Першої судової палати КЦС ВС від 29 червня 2022 року у справі №161/5317/18)».

Аналогічне положення законодавець виклав у частині восьмій статті 141, частині першій статті 246 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2024 року у справі № 344/12148/23 (провадження № 61-17012св23) врахував, що постанова апеляційного суду по суті спору ухвалена 29 листопада 2023 року і відповідач звернувся із заявою про стягнення судових витрат на правничу допомогу, до якої додав докази на підтвердження їх розміру, протягом п`яти днів після її ухвалення - 01 грудня 2023 року.

Водночас, установивши, що відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказав лише попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції, а долучені ним докази (зокрема, договір про надання професійної правничої допомоги, акт приймання-передачі та платіжна інструкція) датовані 02 січня 2023 року, 22 листопада 2023 року, 28 листопада 2023 року, тобто до ухвалення апеляційним судом постанови по суті спору від 29 листопада 2023 року, і зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання відповідачем доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі, Верховний Суд дійшов висновку про скасування додаткової постанови апеляційного суду та відмову в задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Такі висновки Верховний Суд зробив з огляду на власну правову позицію у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23) щодо питання застосування частини восьмої статті 141, частини першої статті 246 ЦПК України за обставин, коли докази на підтвердження розміру судових витрат з надання професійної правничої допомоги фізично існували на момент закінчення судових дебатів (до ухвалення судового рішення), однак їх було надано протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення без обґрунтування поважних причин неподання до закінчення судових дебатів у справі, відповідно до якої:

- у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, вона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;

- у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

При цьому Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 21 липня 2025 року у справі № 909/399/24 (провадження № 12-37гс25), повернувши відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду справу № 909/399/24, вказала: «Натомість з матеріалів справи № 909/399/24 вбачається, що у відзиві від 07 січня 2025 року на апеляційну скаргу відповідач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, та зазначив про надання відповідних доказів у передбачені процесуальним законом строки.

Протягом п`яти днів після ухвалення апеляційним судом постанови по суті спору від 12 березня 2025 року, а саме 16 березня 2025 року, подав заяву щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, до якої долучив докази, що підтверджують заявлений розмір судових витрат (зокрема, акт приймання-передачі наданих послуг, звіт про надання послуг, прибутковий касовий ордер), сформовані 14 березня 2025 року, а отже, після 12 березня 2025 року, що й зумовило відсутність підстав для відмови у задоволенні вказаної заяви відповідача апеляційним судом у зв`язку з необхідністю обґрунтування відповідачем поважних причин неподання відповідних доказів до закінчення судових дебатів у справі».

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що у відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Адаманов А. Д. зазначив попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 очікує понести у зв`язку із розглядом справи в апеляційному суді, у розмірі 30 000,00 грн.

Протягом п`яти днів після ухвалення апеляційним судом постанови по суті спору від 13 травня 2025 року, а саме 17 травня 2025 року на адресу апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 - адвоката Адаманова А. Д. надійшла заява про стягнення судових витрат на професійну допомогу, до якої долучено докази, що підтверджують надання/отримання послуг та заявлений розмір судових витрат

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді та їх відшкодування було надано: договір про надання правової допомоги від 25 червня 2023 року, додаткову угода № 1 до договору від 01 липня 2023 року, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10 червня 2024 року та від 16 травня 2025 року, платіжні інструкції від 01 листопада 2023 року та від 17 травня 2025 року про оплати в розмірі 18 200,00 грн та 30 000,00 грн відповідно.

Всі докази понесення витрат на правову допомогу в апеляційному суді також були направлені ОСОБА_2 .

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Адаманова А. Д. про ухвалення додаткового рішення, суд апеляційної інстанції виснував, що заявником не було доведено поважності причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.

При цьому, апеляційний суд не урахував зазначені норми процесуального законодавства та правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 21 липня 2025 року у справі № 909/399/24 (провадження № 12-37гс25), внаслідок чого дійшов помилкових висновків при вирішенні заяви представника ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу.

Усунути ці недоліки на стадії касаційного перегляду з урахуванням повноважень Верховного Суду та меж перегляду справи в касаційній інстанції (стаття 400 ЦПК України) є неможливим.

Отже оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

За таких обставин, оскільки порушення норм процесуального права допущені судом апеляційної інстанції, не можуть бути усунені при касаційному розгляді справи, оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з передачею справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржувана ухвала апеляційного суду прийнята без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат

Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки справу по суті вирішення спору направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат Верховим Судом не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Адамановим Алімом Діляверовичем, задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 24 червня 2025 року в частині вирішення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Адаманова Аліма Діляверовича про ухвалення додаткового рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.?

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов