Справа № 991/311/26
Провадження № 2-з/991/2/26
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією в складі:

головуючої - судді Задорожної Л.І.,

суддів - Шкодіна Я.В., Крикливого В.В.,

за участю: секретаря судового засідання Ярмолюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду заяву Держави Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури про забезпечення позову про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави,

встановив:

12.01.2026 Держава Україна в особі прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури звернулась до Вищого антикорупційного суду з позовом до ОСОБА_1 , як особи, уповноваженої на виконання функцій держави, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання необґрунтованими активів та стягнення їх вартості в дохід держави.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026 зазначену позовну заяву передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючої судді Задорожної Л.І., суддів Шкодіна Я.В. та Крикливого В.В. (далі - Суд).

Одночасно з пред`явленням позовної заяви до суду подано заяву про забезпечення позову.

І. Обґрунтування заяви про забезпечення позову

Прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури до суду подано позовну заяву з такими вимогами:

1) визнати необґрунтованими активи вартістю 4 203 020 грн, а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 85,1 кв. м, вартістю 1 805 000 грн;

- транспортний засіб марки TOYOTA моделі RAV4, 2013 року випуску, VIN код: НОМЕР_1 , вартістю 358 000 грн;

- дохід, отриманий від продажу необґрунтованого активу в сумі 112 820 грн, а саме від продажу транспортного засобу марки TOYOTA моделі RAV4, 2013 року випуску, VIN код: НОМЕР_1 ;

- транспортний засіб марки TOYOTA, моделі LAND CRUISER PRADO, 2021 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 , вартістю 1 657 200 грн;

- накопичені протягом 2022 року ОСОБА_1 готівкові кошти в розмірі 270 000 грн.

2) стягнути в дохід держави належний ОСОБА_1 необґрунтований актив - накопичені протягом 2022 року готівкові кошти в розмірі 270 000 грн;

- належний ОСОБА_2 необґрунтований актив - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 85,1 кв. м;

- належний ОСОБА_3 необґрунтований актив - автомобіль марки TOYOTA, моделі LAND CRUISER PRADO, 2021 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 ;

- стягнути з ОСОБА_1 вартість необґрунтованого активу - транспортного засобу марки TOYOTA моделі RAV4, 2013 року випуску, VIN код: НОМЕР_1 у сумі 358 000 грн та дохід, отриманий від продажу цього необґрунтованого активу в сумі 112 820 грн.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 обіймав керівні посади в ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 29.10.2020 до 01.11.2024 (заступника військового комісара з територіальної оборони, заступника начальника з територіальної оборони, начальника третього відділу, заступника начальника центру - начальника мобілізаційного відділення, начальника), та відповідно до положень пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» був особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

14.09.2022 ОСОБА_1 , як суб`єкт декларування, набув актив мінімальною ринковою вартістю на момент придбання 1 805 000 грн, а саме квартиру АДРЕСА_1 , щодо якої він міг прямо чи опосередковано вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним. Вказаний актив ОСОБА_1 після придбання оформив на матір - ОСОБА_4 . При цьому, ОСОБА_1 після придбання квартири здійснював оплату комунальних послуг, послуг з охорони квартири, значився в документах щодо охорони приміщення як особа, яка проживає у квартирі.

Під час моніторингу способу життя ОСОБА_1 встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2025 мати суб`єкта декларування ОСОБА_4 за його дорученням продала зазначену квартиру ОСОБА_2 . Проте упродовж всього часу з моменту набуття і до тепер ОСОБА_1 може прямо чи опосередковано вчиняти щодо активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним. При цьому, не встановлено жодних об`єктивних відомостей, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем квартири, не встановлено наявності доходів, які дозволили б їй придбати квартиру, а також не підтверджено факт користування нею зазначеною квартирою після її придбання.

03.09.2021 за дорученням ОСОБА_1 та за ймовірно надані ним кошти його мати ОСОБА_4 придбала транспортний засіб - автомобіль марки TOYOTA моделі RAV4, 2013 року випуску, VIN код: НОМЕР_1 . Відповідно до договору купівлі-продажу його вартість становила 358 000 грн, отже ОСОБА_1 набув необґрунтований актив на зазначену суму. Надалі ОСОБА_1 здійснював страхування вказаного автомобіля, оплату штрафів за порушення правил дорожнього руху, придбання пального на АЗС, а також розмістив оголошення про його продаж на сайті auto.ria.com.

У подальшому ОСОБА_4 за дорученням ОСОБА_1 розпорядилася транспортним засобом марки TOYOTA моделі RAV4, 2013 року випуску, продавши його на підставі договору купівлі-продажу № 7141/2025/5632503 від 24.09.2025 ОСОБА_5 за 470 820 грн. Дохід ОСОБА_1 від продажу необґрунтованого активу транспортного засобу становив 112 820 грн (470 820 - 358 000 грн).

02.02.2024 було укладено договір купівлі-продажу № 5342/2024/4293109 транспортного засобу між продавцем ОСОБА_6 та покупцем ОСОБА_3 , відповідно до якого ОСОБА_3 придбав автомобіль марки TOYOTA, моделі LAND CRUISER PRADO, 2021 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 . З інформації від ТОВ «АВТО.РІА МАРКЕТПЛЕЙС» встановлено, що у 2024 році на сайті auto.ria.com вартість аналогічних автомобілів 2021 року випуску коливалася від 40 000 до 57 000 доларів США. Отже, найнижча ринкова вартість такого автомобіля TOYOTA, моделі LAND CRUISER PRADO, 2021 року випуску становила 1 657 200 грн (за офіційним курсом НБУ 41,43 грн за 1 долар США).

Встановлено, що ОСОБА_1 фактично почав користуватися вказаним автомобілем не пізніше 18.03.2024, оскільки цього дня він вчинив адміністративне правопорушення, керуючи автомобілем TOYOTA LAND CRUISER PRADO, д.н.з. НОМЕР_3 (18.04.2025 цей транспортний засіб перереєстровано на з д.н.з. НОМЕР_3 на НОМЕР_4 ). Також, у 2024-2025 він укладав договори внутрішнього страхування цього автомобіля та здійснював пошук аналогічних авто на сайті auto.ria.com вартістю до 75 000 доларів США.

Фактично, ОСОБА_1 упродовж всього часу з моменту придбання автомобіля ОСОБА_3 міг прямо чи опосередковано вчиняти щодо активу дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним, а сам ОСОБА_3 є лише формальним власником транспортного засобу.

Також, позивачем отримано інформацію, яка свідчить про можливу залежність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від ОСОБА_1 у зв`язку з його службовими повноваженнями, зокрема щодо питань перебування або виключення з військового обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 як самих осіб, так і їхніх родичів.

Крім того, ОСОБА_1 набуто необґрунтований актив у вигляді готівкових накопичень, що підтверджується відомостями його декларацій як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020-2022 роки. Аналіз доходів ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_7 , даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та руху коштів за банківськими рахунками свідчить про відсутність у нього фінансової можливості придбати зазначені активи, що може свідчити про їх необґрунтованість.

Незважаючи на те, що вказані об`єкти нерухомого та рухомого майна зареєстровані на ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які раніше були зареєстровані на ОСОБА_4 (яка в подальшому продала квартиру ОСОБА_2 , а автомобіль TOYOTA RAV4 - ОСОБА_5 ), позивач констатує, що вони придбані ними за доручення ОСОБА_1 , який має можливість прямо чи опосередковано вчиняти/вчиняв щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними. Прослідковується чіткий зв`язок між зазначеними активами та ОСОБА_1 , який на момент їх придбання був особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Можливість набуття ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_7 зазначених активів за рахунок законних доходів викликає у позивача сумніви, зокрема з огляду на їх майновий стан, розмір отриманих доходів (у тому числі особистих готівкових заощаджень), які об`єктивно не могли бути витрачені на купівлю такого нерухомого та рухомого майна. Законні доходи та заощадження ОСОБА_1 та членів його родини за 2021 - 2022 роки взагалі не могли бути використані для придбання активів, оскільки ледве покривали їх витрати за цей період.

З урахуванням найнижчої ринкової вартості автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO у 2024 році - 1 657 200 грн та наявних готівкових накопичень доходів сім`ї було недостатньо для його придбання у лютому 2024 року. Отже, ОСОБА_1 ймовірно не мав фінансової можливості законно придбати зазначений автомобіль.

У заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на два активи, щодо яких ОСОБА_1 може прямо чи опосередковано вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним, тому є співмірним накладення арешту на необґрунтовані активи (квартиру та автомобіль), належні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Реєстрація права власності на третіх осіб, на думку позивача, є способом приховати набуття таких активів безпосередньо ОСОБА_1 за відсутності законних доходів.

Позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, оскільки інших активів, співмірних за вартістю, у власності ОСОБА_1 не виявлено. Накладення арешту на істотно не вплине на майнові права ОСОБА_1 , оскільки він матиме змогу користуватися майном упродовж дії заходів забезпечення позову. Разом з тим, права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також не порушуються, адже вони є формальними власниками майна та реально не користуються ним.

З огляду на характер спору, існує достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити ефективний захист прав позивача. Прохальний вид забезпечення позову - накладення арешту на спірні активи є співмірним із заявленими вимогами та відповідає ч. 3 ст. 150 ЦПК України.

Крім того, на думку прокурора, є доцільним є заборонити виїзд автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2021 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 , за межі державного кордону України, оскільки у разі незастосування такого заходу може бути унеможливлене виконання судового рішення в частині звернення автомобіля в дохід держави.

ІІ. Порядок розгляду заяви про забезпечення позову

Заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, чи на інші активи відповідача, які відповідають вартості оспорюваних активів, розглядається судом не пізніше трьох днів з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Суд може прийняти рішення про розгляд такої заяви без повідомлення відповідача, у разі якщо позивач у заяві наведе у достатньому обсязі дані про те, що внаслідок такого повідомлення ефективність заходу забезпечення позову може бути поставлена під загрозу (ч. 5 ст. 153 ЦПК України).

У заяві про забезпечення позову позивач просить здійснювати розгляд цієї заяви без повідомлення відповідачів. Така позиція обґрунтована тим, що ефективність заходу забезпечення позову може бути поставлена під загрозу, оскільки внаслідок отримання інформації про розгляд заяви про забезпечення позову відповідачі можуть у будь-який момент вжити заходи, спрямовані на відчуження активів на користь інших осіб.

Прокурор зазначив, що законодавство у сфері обігу нерухомого і рухомого майна дозволяє власникам швидко оформити його відчуження у тому числі з використанням цифрових технологій, зокрема через застосунок «Дія». ОСОБА_1 був обізнаний про проведення НАЗК моніторингу способу його життя та у зв`язку з цим відчужив квартиру на користь формального власника ОСОБА_2 , продовжуючи фактично реалізовувати права, тотожні праву розпорядження цим майном. Крім того, ОСОБА_1 набував активи через пов`язаних осіб і вчиняв дії для надання вигляду законності набуття майна, тобто він знає способи швидкого приховування необґрунтованих активів.

Вибуття такого активу з власності унеможливить виконання рішення суду про визнання активів необґрунтованими та стягнення їх вартості на користь держави (у разі задоволення судом позовної заяви).

Суд погоджується з доводами позивача, що повідомлення відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розгляд заяви про забезпечення позову може поставити під загрозу ефективність відповідного заходу, оскільки існують реальні ризики відчуження активів, що належать їм на праві власності. Повідомлення про розгляд такої заяви могло б надати відповідачам час для вчинення дій, спрямованих на ускладнення або унеможливлення виконання майбутнього судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, що, своєю чергою, суперечить завданням цивільного судочинства та меті розгляду справ про визнання активів необґрунтованими і їх стягнення в дохід держави.

Такі висновки стали підставою для ухвалення судом рішення про розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є відповідачами у справі, з метою забезпечення ефективного судового розгляду та запобігання можливим діям, що можуть перешкодити виконанню судового рішення (у разі його постановлення).

13.01.2026 через електронний кабінет Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи надійшла заява прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Пономаренка А.О. про розгляд справи без його участі, заяву про забезпечення позову підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (Вх. 1702/26).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про проведення судового розгляду заяви про забезпечення позову за відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

ІІІ. Встановлені обставини, мотиви та оцінка суду

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 23, п. 2 ч. 1 ст. 152 та ч. 1 ст. 290 ЦПК України заява про забезпечення позову, подана одночасно з пред`явленням позову, надійшла від належного суб`єкта (прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, повноваження якого підтверджуються копією наказу заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора Клименка О.В. від 10.09.2025 за № 408к) та підлягає розгляду Вищим антикорупційним судом.

Вичерпний перелік суб`єктів, до яких може бути пред`явлено позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, передбачений ч. 4 ст. 290 ЦПК України.

Відповідачами у цій справі відповідно до змісту поданої позовної заяви є:

- ОСОБА_1 , який обіймав керівні посади в ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 29.10.2020 до 01.11.2024 (заступника військового комісара з територіальної оборони, заступника начальника з територіальної оборони, начальника третього відділу, заступника начальника центру - начальника мобілізаційного відділення, начальника), який був особою, уповноваженою на виконання функцій держави, відповідно до положень пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (28.10.2024 звільнений з військової служби у запас на підпуктом «б» (за станом здоров`я - за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) на підставі п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»), який за твердженням позивача, за допомогою його матері ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 набув у власність активи, щодо яких порушується питання про їх необґрунтованість.

- ОСОБА_2 , яка пов`язана із ОСОБА_1 в силу його службових повноважень, оскільки її сини та чоловік перебували на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 та виключені з військового обліку за п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.10.2025), яка набула у власність актив, щодо якого порушується питання про його необґрунтованість від матері ОСОБА_1 - ОСОБА_4 (сімейний статус якої підтверджується відомостями з актового запису про народження № 19 від 06.01.1984).

- ОСОБА_3 , який пов`язаний із ОСОБА_1 в силу його службових повноважень, оскільки він перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 та виключений військового обліку за п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.10.2025), який набув у власність актив, щодо якого порушується питання про його необґрунтованість.

Підстави для забезпечення позову та порядок розгляду заяви про забезпечення позову встановлені Главою 10 Розділу І ЦПК України.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу (постанова колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23.12.2022 у справі № 760/34352/21).

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, мають бути наведені у достатньому обсязі дані, які дають змогу вважати активи необґрунтованими, а у заяві про забезпечення позову шляхом накладення арешту на інші активи відповідача, які відповідають вартості активів, які є предметом спору, - також обґрунтування неможливості накладення арешту саме на оспорювані активи.

Зі змісту заяви про забезпечення позову та наданих до неї матеріалів вбачається, що вартість активів, щодо яких порушується питання про їх необґрунтованість складала:

- квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 85,1 кв. м - 1 805 000 грн за мінімальною ринковою вартістю, проте придбана ОСОБА_4 за 350 609 грн, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 14.09.2022;

- транспортного засобу марки TOYOTA, моделі LAND CRUISER PRADO, 2021 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 - 1 657 200 грн за мінімальною ринковою вартістю на сайті auto.ria.com, проте придбаний ОСОБА_3 за 40 000 грн за домовленістю сторін та відповідно договору купівлі-продажу № 5342/2024/4293109 від 02.02.2024.

Положеннями абз. 2 ч. 2 ст. 290 ЦПК України передбачено, що позов пред`являється щодо активів, набутих після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів», якщо різниця між їх вартістю і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у сімсот п`ятдесят і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом, але не перевищує межу, встановлену статтею 368-5 Кримінального кодексу України . Отже, позов про визнання необґрунтованими актів та стягнення їх в дохід держави подається у разі, якщо різниця між вартістю активів особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та її законними доходами перевищує 1 505 250 грн.

Сукупна вартість активів, щодо яких порушується питання про їх необґрунтованість, становить 4 203 020 грн.

За твердженням позивача, зазначені вище активи не могли бути набуті ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також його матір`ю ОСОБА_4 (яка продала квартиру ОСОБА_2 , автомобіль TOYOTA моделі RAV4 - ОСОБА_5 ) у власність за рахунок законних доходів. Такий висновок зроблений на підставі аналізу інформації, зокрема щодо: отриманих ними доходів, що відображені у щорічних деклараціях ОСОБА_1 як особи, уповноваженої на виконання функцій держави, Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків за період із 2005 по 2024 роки, даних звітності 1ДФ щодо сум нарахованих доходів ТОВ «ЛЮПЕН ГРУП» ОСОБА_3 , а також відомостей про активи ОСОБА_4 , ОСОБА_8 (зарплати та пенсії) з Пенсійного фонду України за період 2011 по 2025 роки.

У заяві про забезпечення позову прокурор зазначив, що ОСОБА_1 та члени його родини не мали достатньої фінансової можливості понести витрати на придбання об`єктів нерухомого майна та рухомого майна, а також особистих готівкових заощаджень, мова про які йде вище, з законних доходів. Відтак, законні доходи та заощадження ОСОБА_1 та членів його родини за 2021 - 2024 роки не могли бути використані для придбання активів, оскільки вони лише покривали їх витрати за цей період.

Вартість об`єктів нерухомого та рухомого майна визначена з врахуванням приписів ч. 3 ст. 290 ЦПК України (у разі набуття активів, щодо яких порушується питання про їх необґрунтованість, безоплатно чи за ціною, нижчою за мінімальну ринкову, для визначення їх вартості застосовується мінімальна ринкова вартість таких або аналогічних активів на дату їх набуття).

Разом із тим, із долучених до заяви матеріалів слідує, що 18.04.2025 мати ОСОБА_4 за дорученням ОСОБА_1 продала квартиру ОСОБА_2 за ціною 351 000 грн, відповідно до договору купівлі-продажу квартири, проте мінімальна ринкова вартість такого активу на момент його придбання становила 1 805 000 грн.

Із огляду на викладене та положення ч. 3 ст. 290 ЦПК України, позивачем визначена мінімальна ринкова вартість таких активів (квартири та транспортного засобу TOYOTA, моделі LAND CRUISER PRADO), оскільки вони були придбані/продані за нижчою вартістю ніж мінімальна ринкова.

Суд звертає увагу, що питання необґрунтованості активів та інших вимог Позивача вирішуватимуться виключно за результатами розгляду справи згідно з положенням ст. 291 ЦПК України.

У заяві про забезпечення позову Позивач просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 85,1 кв. м, належну ОСОБА_2 та транспортний засіб марки TOYOTA, моделі LAND CRUISER PRADO, 2021 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 , належний ОСОБА_3 , які є предметом спору у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2025 підтверджується право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 . Також, ці обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав № 423405847 від 18.04.2025.

На підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 5342/2024/4293109 від 02.02.2024 підтверджується, що ОСОБА_3 придбав автомобіль марки TOYOTA, моделі LAND CRUISER PRADO, 2021 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 .

Враховуючи необхідність дослідження всіх обставин набуття ОСОБА_2 , ОСОБА_3 активів, щодо яких ОСОБА_1 міг прямо чи опосередковано вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним та щодо яких порушується питання про їх необґрунтованість, а також ризик їх відчуження, Суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову щодо них може призвести до унеможливлення виконання рішення суду (у разі задоволення позовної заяви).

Позов забезпечується шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави (п. 1-1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Отже, Суд вважає наявними підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , щодо яких ОСОБА_1 міг прямо чи опосередковано вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним, враховуючи відповідність цього заходу забезпечення заявленим позовним вимогам, ризик їх відчуження та ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог відповідно.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Вирішуючи подану заяву, суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо можливості втручання за рішенням суду в права особи на мирне володіння майном, гарантованого ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, Суд у рішенні у справі «Узан та інші проти Туреччини», оцінюючи виправданість втручання відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, зробив висновок про те, щоб бути сумісним із положеннями Конвенції, втручання повинно відповідати трьом умовам, а саме: (1) бути передбачене національним законом, який в державі вважається необхідним для регулювання використання майна, (2) повинне відповідати загальним інтересам суспільства, (3) має забезпечуватися справедливий баланс між правами власника та загальносуспільними інтересами (п. 195).

З урахування матеріалів заяви, Суд дійшов висновку щодо необхідності встановлення заборони переміщення за межі України транспортного засобу TOYOTA, моделі LAND CRUISER PRADO, 2021 року випуску, державний номер знак НОМЕР_5 (який було змінено на д.н.з. НОМЕР_4 ), на який накладається арешт, ураховуючи ризик вивезення цього автомобіля за кордон з метою унеможливлення звернення стягнення на нього.

Отже, накладення арешту не має на меті позбавити особу належного їй на праві власності майна, а лише тимчасово обмежити її право розпоряджатись ним на певний час до вирішення судом спору по суті. Такий захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також ОСОБА_1 , як ймовірного власника майна, яке є предметом спору, оскільки спірні активи залишаються у їх володінні та користуванні, за обмеженням вивезення автомобіля за кордон. Заборона переміщення транспортного засобу за межі території України слугує лише способом обмеження розпорядження та переміщення майна, а також є тимчасовим процесуальним обмеженням з метою забезпечення позову (тобто, збереження активу).

Підстав для зустрічного забезпечення відповідно до положення ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд не вбачає, оскільки власники майна не обмежується у праві володіння та користування ним та, як наслідок, збитки, пов`язані з забезпеченням позову, відсутні.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову та накласти арешт на майно, що на праві власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яке є предметом спору у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Керуючись ст. 149-150, 153 ЦПК України, суд

постановив:

1.Заяву про забезпечення позову про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави - задовольнити.

2.Накласти арешт на майно, що на праві власності належить:

1) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 85,1 кв. м;

2) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , а саме:

- транспортний засіб марки TOYOTA, моделі LAND CRUISER PRADO, 2021 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 .

3. Заборонити переміщення транспортного засобу марки TOYOTA, моделі LAND CRUISER PRADO, 2021 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , за межі території України.

4. Арешт накладається без заборони користування майном.

5. Копію ухвали про забезпечення позову надіслати прокурору, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також відповідним державним органам для виконання.

6. Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

7. Строк пред`явлення ухвали до виконання - три місяці.

Стягувачем на підставі цієї ухвали є Держава Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (, адреса: 01135, місто Київ, вулиця Ісаакяна, 17), а боржниками:

ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса реєстрації та відоме місце проживання: АДРЕСА_2 )

ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації та відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ).

8. Ухвала про забезпечення позову може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

9. Роз`яснити, що згідно зі статтею 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

10. Повний текст ухвали складений 16.01.2026.

Головуюча суддя: Л.І. Задорожна

Судді: Я.В. Шкодін

В.В. Крикливий