Справа № 509/5205/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року. с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання: Пронози І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву Акціонерного товариства "Сенс Банк", заінтересована особа ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого документа, поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та заміну стягувача у виконавчому листі, -

ВСТАНОВИВ:

До Овідіопольського районного суду Одеської області 01.01.2026 року надійшла заява представника Акціонерного товариства "Сенс Банк" (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») про видачу дубліката виконавчого документа, поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та заміну стягувача у виконавчому листі в рамках цивільної справи № 509/5205/13-ц за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про звернення стягнення на іпотечне майно та стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування поданої заяви представник АТ «Сенс Банк» посилається на Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області № 509/5205/13-ц від 30 травня 2016 року, за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , про звернення стягнення на іпотечне майно та стягнення заборгованості за кредитним договором, №2006/670/205 від 22.12.2006, № 2007/670-2.06/45 від 11.05.2007 року, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволені частково, а саме: звернуто стягнення на предмети іпотеки за Іпотечним договором від 27 грудня 2006 року зареєстрованим за реєстраційним № 10493 та за Іпотечним договором від 16 травня 2007 року, реєстрований номер № 2152, яке належить померлому ОСОБА_4 .

29.09.2016 року Овідіопольським районним судом Одеської області було видано виконавчий лист по справі №509/5205/13-ц.

18.10.2016 року державним виконавцем Овідіопольським районним відділом ДВС ГТУЮ в Одеській області Іскрою Станіславом Ігоровичем було винесено дві постанови про відкриття виконавчого провадження: №52686713 про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 27 грудня 2006 року зареєстрованим за реєстраційним № 10493 та за Іпотечним договором від 16 травня 2007 року, реєстрований номер № 2152, яке належить ОСОБА_4 . Боржник ОСОБА_1 ; №52684501 про стягнення судового збору у розмірі 1720,50грн. Боржник ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця Овідіопольського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області Іскри С. І. від 27.06.2017 року виконавчі провадження №52686713, № 52684501 завершені згідно п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи повернуто стягувачу ПАТ «Укрсоцбанк», за адресою м. Одеса, вул. ІО. Олеші, 6.

Представник АТ «Сенс Банк», в обґрунтування своєї позиції, вказує на поважність пропуску пред`явлення виконавчого листа по справі №509/5205/13-ц виданого 29.09.2016 року Овідіопольським районним судом Одеської області, через його втрату; та зазначає, що заявнику стало відомо про завершення виконавчого провадження лише під час розгляду справи №522/2962/23 за позовом АТ «Сенс Банк» (який є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк») до ОСОБА_1 . Також представником банку надано до суду копію Акту про не надходження оригіналу виконавчого листа складений та підписаний членами комісії банку.

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду від 01.01.2026 року заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду на 12.01.2026 року, у судове засідання викликано заявника та заінтересовану особу.

Заявник та його представник, повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явився; у заяві представник заявника просив, щоб розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась про причини своєї неявки суду не повідомила, вона та її представник подали до канцелярії суду заяву в яких просили в задоволені вимог представника АТ «Сенс Банк» відмовити, через відсутність поважних причин пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до вимог частини третьої ст.433 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява представника АТ «Сенс Банк» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пп. 17.4 п. 17 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень до ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно частини першої до статті 433 ЦПК, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Зміст цієї норми кореспондується з положеннями частини 2 статті 24 Закону «Про виконавче провадження». Метою цього правила є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року по справі № 419/310/12 (провадження № 61-13084св21) зроблено висновок, що «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на час набрання рішенням законної сили (червень 2016 року) були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина третя статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV).

Аналогічні приписи містяться у частинах четвертій, п`ятій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ.

Разом із тим, згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001р. у справі № 3-рп/2001).

Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ набрав чинності 05 жовтня 2016 року. Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення даного Закону, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом України від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ.

Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18).

На час розгляду заяви, відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження в Овідіопольському РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області стосовно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували два виконавчі провадження: № 52684501 та №52686713. Стягувач ПАТ «Укрсоцбанк». Стан ВП: Завершено.

Матеріали справи свідчать про те, що 27.06.2017 року виконавчий лист виданий 29.09.2016 року Овідіопольським районним судом одеської області по справі №509/5205/13-ц був повернутий стягувачу, а виконавчі провадження №52686713, № 52684501 завершено згідно п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання продовжився до 27.06.2020 року.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року по справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: «аналіз пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.»

Представник заявника звертається до суду 29.12.2025 року із заявою про видачу дубліката виконавчого листа після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При цьому представник АТ «Сенс Банк» не надає суду доказів поважності пропуску строків пред`явлення виконавчого документа.Термін пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив 27.06.2020 року. З того часу Банк не вчиняв жодних дій, що свідчили б про його зацікавленість у виконанні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Так, заявником не надано доказів того, що Банк не мав об`єктивної можливості цікавитись стадією виконавчих проваджень, та своєчасно вчинити процесуальну дію, як з отримання дубліката виконавчого листа, так і пред`явлення його до виконання.

Суд погоджується з доводами зацікавленої особи ОСОБА_1 , щодо зобов`язання осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні, сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій; передбачене частиною 8 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-V111.

Суд не приймає до уваги Акт АТ «Сенс Банк», який 12.01.2026 року надійшов до суду від представника Банку, в якому зазначено, що у Банку відсутній виконавчий лист від 29.09.2016 по справі №509/5205/13-ц.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На думку Заявника, втрату виконавчого листа підтверджує акт втрати документів, однак сам акт не підтверджує таку втрату, оскільки зазначений акт не містить обставин, за яких виконавчий лист було втрачено, дати відсутності виконавчого листа та не містить дату його складання, тобто неможливо встановити на яку саме дату у Банку був відсутній виконавчий лист.

Суд відхиляє посилання представника Банку на запровадження в Україні карантинних заходів у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та введення на території України воєнного стану, як на підстави поважності пропуску пред`явлення виконавчого документу до виконання з огляду на таке.

Згідно з частиною третю розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», пункт 10-2 про переривання строків виконавчого провадження був запроваджений Законом України від 15.03.2022 №2129-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців в умовах воєнного стану» і набрав чинності 26.03.2022 року (тобто з дня, наступного за днем офіційного опублікування) та передбачає, що у період воєнного стану строки виконавчого провадження перериваються (фактично продовжуються), але лише щодо тих строків, які на момент набрання чинності нормою тривали (тобто були на стадії перебігу).

На момент набрання чинності Законом України від 15.03.2022 №2129-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців в умовах воєнного стану» строк пред`явлення виконавчого листа по справі № 509/5205/13-ц вже сплинув.

Посилання заявника на карантинні обмеження, запроваджені у зв`язку з COVID-19, є юридично неспроможними. Закон України № 540-IX від 30.03.2020 передбачив продовження виключно строків позовної давності, встановлених Цивільним кодексом України, і не містить жодних положень щодо строків пред`явлення виконавчих документів до виконання. Строки виконавчого провадження регулюються спеціальним Законом України «Про виконавче провадження» та не підлягали зупиненню чи продовженню у зв`язку з карантином. Відтак карантинні обмеження не можуть визнаватися поважною причиною для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, то відсутні й підстави для видачі його дубліката.

Щодо правонаступництва заявника

В матеріалах справи міститься витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з якого вбачається, що Акціонерне Товариство «Сенс банк» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

Питання процесуального правонаступництва врегульовані ст. 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Водночас заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 442 ЦПК України).

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10, провадження № 14-197цс21, уточнила висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, щодо можливості заміни сторони виконавчого провадження, якщо таке закінчено.

Зокрема, у пунктах 80, 81, 84, 86, 90, 92, 94 та 97 указаної постанови Велика Палата Верховного Суду вказала, що на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку норми статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з нормами статті 55 ЦПК України.

Натомість, як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби/приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання (див: постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17).

Таким чином суд вважає за необхідне замінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на правонаступника Акціонерне Товариство "Сенс банк" саме у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81,120, 127, 247, 260, 431, 433 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Акціонерного товариства "Сенс Банк", заінтересована особа ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого документа, поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та заміну стягувача у виконавчому листі задовольнити частково.

Замінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на правонаступника Акціонерне Товариство "Сенс банк" у справі № 509/5205/13-ц за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , про звернення стягнення на іпотечне майно та стягнення заборгованості за кредитним договором.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 16.01.2026 року.

Головуючий: Є.М. Панасенко