Справа №461/4739/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

Головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Герман М.І.,

представника позивача Остапіва Р.Ю.

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_13.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_2

(адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

РНОКПП: НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

в інтересах якої діє адвокат Остапів Роман Юрійович

(79000, м. Львів, вул. Навроцького, 1; РНОКПП: НОМЕР_2 )

до

ОСОБА_3

( АДРЕСА_1 ;

РНОКПП: НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 )

про стягнення аліментів,

встановив:

Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Остапів Роман Юрійович, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 у якому просить:

- стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 22 000,00 грн. на кожну дитину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягненнями ними повноліття;

- судові витрати стягнути з відповідача.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що за час шлюбу з відповідачем у них народились діти: донька - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 05.12.2024 року по справі №461/9166/24 розірвано шлюб між сторонами. Діти після розлучення проживають разом з позивачем. Вказує, що позивач витрачає на утримання дітей, тобто, для забезпечення їм комфортних умов проживання, для задоволення їх базових побутових потреб, щомісячно більше ніж 44 000,00 грн. Відтак, просить позов задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

09.07.2025 в судовому засіданні відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого, останній заперечує позовні вимоги частково. Зокрема, вказує, що позивач та їх діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 у квартирі батька. ОСОБА_8 навчається в Лінгвістичній гімназії, а ОСОБА_7 навчається в Початковій школі №4 Львівської міської ради. Станом на момент пред`явлення позову, позивач разом з дітьми без його дозволу виїхали до Голландії. Зазначає, що жодним чином не припинив бачитись і спілкуватись з доньками, окрім цього бере систематичну участь в матеріальному забезпеченні дітей, а розмір аліментів є необґрунтованим та не підтвердженим належними і допустимими доказами. Також вказує, що матеріальне забезпечення відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти в зазначеному позивачем розмірі, зокрема відповідач переніс хірургічну операцію, на його утриманні перебуває син від першого шлюбу, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та на підставі договору між батьками про сплату аліментів, відповідач сплачує 4800 грн. щомісячно. Також, повідомляє, що на його утриманні перебувають його батьки: мати ОСОБА_10 , яка є пенсіонером та батько ОСОБА_11 , який є пенсіонером та хворіє на онкологічне захворювання. Вказує, що його чистий прибуток (дохід) становить у середньому близько 30000,00 грн. на місяць. Відтак, просить позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання двох дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно кожній дитині.

У судовому засіданні представник позивача Остапів Р.Ю. позов підтримав, з мотивів наведених у ньому.

Відповідач та його представник ОСОБА_13 у судовому засіданні позовні вимоги заперечили, а також зауважили, що з вересня минулого року і на даний момент ОСОБА_8 проживає разом з відповідачем.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вірного вирішення її по суті, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину є рішення суду, за яким кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, від шлюбу у подружжя (сторони по справі) народились дві доньки: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 ), та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 ).

Згідно характеристики Початкової школи №4 відділу освіти Галицького та Франківського район управління освіти департаменту розвитку Львівської міської ради від 02.12.2024 №02-07/208, щодо учениці 3 класу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4., мати ОСОБА_2 , бере активну участь у житті класу, допомагає організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі інтернет та інформаційну гігієну, забезпечує високий рівень навчання дитини. Батько, ОСОБА_4 не цікавився жодного разу у класного керівника навчанням доньки. Впродовж 1 та 2 класів часто забирав дитину зі школи. На батьківських зборах був лише один раз у першому класі, також двічі відвідував позашкільні виховні заходи.

Відповідно до заяви ГО «Музика. Танці. Кіно» спільно з KARPARATION під керівництвом Юлії Карпи-Рипновської проводять заняття з вокалу та хореографії. У цьому закладі навчались ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у період з 15.01.2023-17.12.2024. На заняття дітей приводила мама ОСОБА_2 , яка займалась всіма організаційними питаннями (одяг для виступів, зйомки, концерти). На концертах, які відбувалися в Україні та в Польщі, була присутня лише мама. Батько ніколи не відвідував і не був причетний.

Згідно заяви ОСОБА_14 , який є тренером Tennis Club VROana Ten, від 22.04.2025, ОСОБА_7 та ОСОБА_15 відвідували з 20.05.2024 по 15.12.2024 заняття. На тренування дітей приводила мама ОСОБА_2 , яка займалась всіма організаційними питаннями та була присутньою на тренуваннях. Батько ніколи не привозив дітей.

Згідно податкових декларацій платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 поданих за період з 01.01.2025 по 30.05.2025 його загальний дохід, як фізичної особи-підприємця становить 518511 грн 15 коп.

Відповідно до заключної виписки АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.01.2025 по 30.06.2025, за результатами здійснення підприємницької діяльності, витрати ОСОБА_3 становлять близько 340000 грн.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , від попереднього шлюбу у позивача народився син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати ОСОБА_16 .

Крім того, на підтвердження доводів відповідача щодо витрат на утримання та піклування про батьків, суду надані докази щодо наявності у відповідача батьків пенсійного віку, а також наявності у одного з батьків важкого захворювання.

Пунктом 3 договору між батьками ( ОСОБА_17 (платник) та ОСОБА_16 (одержувач)) про сплату аліментів на утримання дитини від 29.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нестерівською Н.П., аліменти сплачуються платником щомісяця у вигляді грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін дорівнює 4800,00 (чотири тисячі вісімсот грн. 00 коп.). Розмір аліментів підлягає коригуванню відповідно до офіційно встановленого індексу інфляції.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 04.09.2025 складеним головним спеціалістом відділу «Служба у справах дітей» Галицького районного управління «СуСД» ДПП ЛМР Нанівською М.М. та ОСОБА_18 , проведено обстеження умов проживання на адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає в окремій кімнаті, де має окреме місце для сну, для відпочинку та навчання. Одяг та взуття зберігаються в гардеробній кімнаті. Для виховання та розвитку дитини створено належні умови.

Судом встановлено, що донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає спільно із матір`ю ОСОБА_2 за межами України, а саме в Нідерландах, що позивачем та відповідачем визнається. У свою чергу, сторони також визнають, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на даний час проживає разом з батьком. Жодних даних про те, що позивач з моменту подачі позову та на час проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з батьком з вересня 2025 року і по даний час, несла витрати на її утримання, позивачем суду не надано. Крім того, суд відзначає, що заявляючи наведені вище вимоги, зокрема рівні суми витрат на кожну дитину, позивач фактично стверджує, що такі витрати необхідні для забезпечення належного рівня життя для них. Натомість, позивач та її представник протягом усього провадження не надали суду жодного належного обґрунтування цих витрат, з огляду на те, що діти, як встановлено судом, на даний час проживають у різних країнах, а отже, очевидним є те, що такі витрати не є ідентичними для кожної дитини з огляду на різну економічну ситуацію в Україні та Нідерландах. Більше того, фактично позивач не надала суду жодних доказів щодо її витрат на утримання дітей та спроможності відповідача сплачувати щомісячно заявлений розмір аліментів.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно положень ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. (ч. 1,2 ст. 141 Сімейного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України).

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 17).

Батьки рівні не тільки в правах на дитину, але і в обов`язках щодо її забезпечення. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. У законі йдеться, що прожитковий мінімум має забезпечити нормальне функціонування людини, тобто збереження здоров`я, соціально-культурні потреби. В Україні величина прожиткового мінімуму встановлюється на законодавчому рівні в Державному бюджеті.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі з 1 січня 2025 року - 3196 гривні.

Таким чином, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення належного гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У свою чергу, отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Такої позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 грудня 2021 року у справі № 681/15/21, провадження № 61-15542св21.

Відтак, при визначенні розміру аліментів, суд оцінює надані докази в їх сукупності, виходячи з принципу розумності. При цьому суд виходить також із необхідності захисту інтересів дитини, забезпечення необхідних умов для її життєдіяльності, збереження гідного рівня її життя, забезпечення її гармонійного розвитку, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку та наведені у цьому рішенні вимоги діючого законодавства.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, в тому числі на предмет відповідності вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При ухваленні даного рішення суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище кожної дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, зокрема те, що ОСОБА_4 переніс гострий інфаркт міокарда та операцію, що підтверджується відповідною випискою, а також досліджені судом та надані докази про сукупний дохід та витрати останнього, наявність у відповідача іншої дитини ОСОБА_9 , відносно якого сплачуються аліменти в розмірі 4800 грн., наявність у платника аліментів непрацездатних батьків, що підтверджуються відповідними виписками з перекладом, необхідність відповідача про піклування за батьками, зокрема батька з важким захворюванням, інші наведені вище обставини, що мають істотне значення, зокрема те, що ОСОБА_8 проживає разом з відповідачем та перебуває на його повному утриманні, відсутність підтверджень фактичних витрат які несуть сторони на утримання доньок на даний час. Матеріальне становище відповідача суд визначає, серед іншого, виходячи з рівня доходів, а також величини витрат, які він здійснює на утримання себе й членів своєї сім`ї, що знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами в ході судового розгляду, які описані вище та досліджені судом.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Так, судом встановлено, що відповідач перебуває у працездатному віці, договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, з відповідача стягуються аліментні зобов`язання щодо його сина ОСОБА_9 , у матеріалах справи відсутні належні підтвердження витрат позивача на утримання дітей. Також, судом приймається до уваги факт проживання доньки ОСОБА_6 разом з відповідачем, а також відсутність жодних доказів того, що позивач несе будь-які витрати на її утримання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Приймаючи до уваги матеріальні потреби доньки ОСОБА_7 , яка проживає разом з матір`ю, матеріальне становище відповідача та наведені вище обставини, що мають істотне значення для об`єктивного визначення розміру аліментів, суд вважає за можливе визначити аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що є у даному адекватним способом захисту прав дитини і не призведе до порушення майнових прав малолітньої ОСОБА_7 та покладення надмірного матеріального навантаження на відповідача.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача повинно відбуватися з 12.06.2025, оскільки позовна заява надійшла до Галицького районного суду м. Львова саме у вказану дату.

Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі (5000/(22000+22000) * 1211,20 (судовий збір)) 137 грн. 63 коп.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду 12 червня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 137 гривень 63 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач ? ОСОБА_2

( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 )

представник позивача ? Остапів Роман Юрійович

( АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_9 )

відповідач - ОСОБА_4

( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 )

представник відповідача - ОСОБА_13

( АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_7 ; ІНФОРМАЦІЯ_10 )

Повний текст рішення складено 19.01.2026.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький