РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНЯ

(заочне)

Справа № 293/1236/25

Провадження № 2/293/60/2026

06 січня 2026 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.

за участі секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зменшення розміру аліментів

УСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

15.10.2025 адвокат Чайківська Наталія Миколаївна, діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду із заявою про зменшення розміру аліментів, згідно якої просить зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Черняхівського районного суду Житомирської області від 27.03.2025 у справі № 293/297/25 та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

16.10.2025 та повторно 27.10.2025 суд у порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України звернувся до Високівської ОТГ з метою отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 .

25.10.2025 на адресу суду від Високівської сільської ради надійшов лист, згідно якого встановлено, що гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 03.11.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначив на 08.12.2025.

Ухвалою від 08.12.2025, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, занесена до протоколу судового засіданні від 08.12.2025 суд відклав розгляд справи по суті на 06.01.2026.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Поданий позов мотивований тим, що 27 березня 2025 Черняхівським районним судом Житомирської області видано судовий наказ №293/297/25, яким стягнуто аліменти з ОСОБА_1 (позивача) на користь ОСОБА_2 та утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви - 21.03.2025 до досягнення дитиною повноліття.

Позивач вказує, що між сторонами шлюб не укладався, сторони від спільного проживання мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на даний час проживає з відповідачем.

разо з тим вказує, що згідно рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2024 року з позивача також стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.11.2024 та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що на даний час є два виконавчі провадження про стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі по частині від заробітку (доходу) платника аліментів, на кожну дитини окремо, тобто, сумарно це складає більше 50% усіх його доходів.

Позивач доводить, що на даний час його матеріальне становище змінилося, він не має можливості сплачувати аліменти у розмірах, визначених судом.

Позивач вказує, що є військовослужбовцем та по теперішній час бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Донецькій області. Внаслідок безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини він 21.06.2025 отримав поранення та мав додаткові витрати на своє лікування.

Також зазначає, що має матір пенсіонерку - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка певною мірою перебуває на його утриманні.

Згідно рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2025 року позивачу зменшено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.12.2024 у справі №293/1609/24, відповідно до якого ухвалено стягувати з позивача на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до повноліття дитини.

З метою забезпечення рівності матеріального забезпечення всіх дітей позивача та з врахуванням рівного обов`язку батьків з утримання дітей, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У судове засідання сторони не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

06.01.2026 представник позивача у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву, відповідно до якої зазначає, що позов підтримує та просить проводити розгляд справи у відсутності позивача та його представника, щодо винесенні заочного рішення не заперечує (а.с. 59).

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином.

Виклик відповідача до суду здійснювався шляхом направлення судової повістки за її зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Однак, на адресу суду повернулась судова повістка про виклик відповідача до суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 58).

Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, оскільки довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду та, зокрема, свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18; та правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За нормами ч.1 ст. 281 ЦПК України, про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, занесена до протоколу судового засідання від 06.01.2026.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

У судовому засіданні від 06.01.2026 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд підписав скорочене рішення .

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою позивача, що стверджується даними свідоцтва про народження, що видане повторно Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 08.08.2020 ( а.с. 28).

Судовим наказом від 27 березня 2025 року Черняхівським районним судом Житомирської області стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 та утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви - 21.03.2025 до досягнення дитиною повноліття ( 20-21).

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2025 року позивачу зменшено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.12.2024 у справі №293/1609/24, відповідно до якого ухвалено стягувати з позивача на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до повноліття дитини (а.с.50-53).

За відомостями позивача сторони не перебували з зареєстрованому шлюбі, після припинення спільного проживання з відповідачем, дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з відповідачкою.

Згідно з довідкою в/ч НОМЕР_3 від 09.09.2025, ОСОБА_1 з 20.02.2025 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 по даний час (а.с.22,23).

Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_3 про доходи вбачається інформації про відрахування аліментів за період з 20.05.2025 по серпень 2025 включно (а.с.31).

Згідно довідки в/ч НОМЕР_3 від 03.07.2025 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдат ОСОБА_1 , 21.06.2025 отримав ВТ, ЗЧМТ, струс головного мозку, вогнепальне кульове поранення правого стегна. Відповідно до довідки ВЛК №2025-0707-0811-3398-7 від 07.07.2025 отримані ОСОБА_1 травми відносяться за ступенем тяжкості до легких (а.с. 24, 25).

З метою забезпечення рівності матеріального забезпечення всіх дітей позивача та з врахуванням рівного обов`язку батьків з утримання дитини, позивач звернувся до суду з даним позовом про зменшення розміру частки аліментів, які стягуються з позивача з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України(ст. 180 Сімейного Кодексу України).

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з положеннями статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За приписами ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Підсумовуючи вище викладене, ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно з ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, з матеріалів справи видно, що позивач посилається на погіршення матеріального становища, в зв`язку з отриманим пораненням в наслідок виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_3 , та сплдатою аліметів на іншу дитину, і як наслідок не має матеріальної змоги сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожитковим мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.03.2025 року та до досягнення дитиною повноліття, оскільки одночасно сплачує аліменти на користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти в розміні 1/6 частки заробітку (доходів), платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до повноліття дитини.

При цьому при винесенні судового наказу не було враховано рішення суду, за яким позивач уже сплачував аліменти на дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 від усіх видів доходу, а наразі розмір змінено на 1/6 всіх видів доходу.

Також позивач доводить про те, що з часу прийняття судового наказу Черняхівським районним судом Житомирської області від 27.03.2025, за яким сплачуються відповідачу аліменти, у позивача змінився матеріальний стан відповідно. Позивач отримав поранення в результаті чого зменшилась заробітна плата, отже і сума доходу в цілому.

За приписами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи, що одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, а стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, суд, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, з огляду на те, що на даний сукупний розмір аліментів який має сплачувати позивач становить фактично 5/12 частини від доходу платника аліментів, що безумовно є надмірним, з дотриманням принципу забезпечення якнайкращих інтересів дитини, задекларованих у Конвенції про права дитини, на переконання суду, розмір аліментів необхідно зменшити, враховуючи рівність матеріального забезпечення всіх двох дітей позивача та з врахуванням рівного обов`язку батьків з утримання дитини.

За вказаних фактичних обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову .

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Розподіл судових витрат

Судові витрати у виді сплаченого позивачем при подачі позову до суду судового збору, враховуючи суть позову та вимоги Закону України «Про судовий збір» суд залишає за позивачем та не стягує з відповідача.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстровано місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі судового наказу, виданого Черняхівським районним судом Житомирської області від 27.03.2025 у справі № 293/297/25, на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстровано місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Повне рішення складено: 12.01.2026.

Суддя Людмила ЛОСЬ