КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2025 року про повернення позовної заяви в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Ліси України», третя особа: Громадська організація «Проти придурків та ідіотів» про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.10.2025 позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, 17.11.2025 ОСОБА_1 , оскаржив її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 17.11.2025 визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач Оніщук М.І., судді: Шебуєва В.А., Кафідова О.В.

18.11.2025 матеріали справи витребувано з Печерського районного суду м. Києва.

24.12.2025 матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.12.2025 апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту десятиденний строк, з дня отримання ухвали, для усунення виявлених недоліків. Разом з цим роз`яснено, що наслідком не усунення виявлених судом недоліків є відмова у відкритті апеляційного провадження.

Так, підставами для залишення апеляційної скарги без руху слугувало те, що апелянту слід було навести до суду поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, зважаючи на те, що оскаржувану ухвалу було доставлено до електронного кабінету апелянта 28.10.2025, що підтверджується довідкою Печерського районного суду м. Києва про доставку електронного документа, що вказувало на те, що станом на 28.10.2025 ОСОБА_1 було відомо про наявність оскаржуваної ухвали, а відтак останній мав можливість подати апеляційну скаргу у визначений законодавством строк. Інші причини, які були вказані у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження також були визнані судом неповажними, оскільки не позбавляли апелянта можливості вчасно звернутися із апеляційною скаргою.

29.12.2025 до Київського апеляційного суду надійшли заяви ОСОБА_1 про виконання ухвали суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 зазначив, що строк на апеляційне оскарження був пропущений через часті оголошення по області повітряної тривоги та часті відключення електропостачання, а на підтвердження таких обставин ним були направлені відповідні запити, відповіді на які будуть надані до апеляційного суду.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити, з огляду на наступне.

Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом.

Як встановлено з матеріалів справи, 14.10.2025 електронний примірник оскаржуваної ухвали було направлено до електронного кабінету ОСОБА_1 у системі «Електронний суд» та доставлено 28.10.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відтак, перебіг строку на апеляційне оскарження рішення суду розпочався 29.10.2025 та закінчився 12.11.2025.

В той же час, не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 лише 17.11.2025 подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Суд апеляційної інстанції, визнавши неповажними, наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, причини пропуску строку, надав апелянту можливість усунути недоліки, шляхом зазначення до апеляційного суду інших поважних причини пропуску строку.

Однак, у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, поданій на виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 25.12.2025, апелянтом не наведено інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, натомість вказано, що було направлено відповідні запити на підтвердження вказаних до суду обставин, проте колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та наявності підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Суд зобов`язаний запобігати зловживанню учасниками процесу їхніми права та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 цього Кодексу).

Стаття 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить принцип неприпустимості зловживання правами.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. v. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07.07.1989).

Верховний Суд у постанові від 06.06.2024 у справі № 559/2655/23 дійшов висновку, що застосування аварійних відключень електроенергії, тривала відсутність електропостачання також не можуть бути обґрунтованими підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки воєнний стан на території України оголошено 24 лютого 2022 року і з цього часу відбуваються масовані ракетні обстріли російською федерацією населених пунктів України, в тому числі об`єктів критичної інфраструктури, проте такі атаки не проводяться щодня, оскільки це складний логістичний процес. Разом із цим, судочинство в Україні продовжує здійснюватися у встановленому Законом порядку. Не було встановлено в Україні й повного припинення роботи банківських устав, комунальних служб та/або поштового зв`язку.

У цій справі, в якій вирішується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, позивачем не надано будь-яких доказів (наприклад, графіку відключення світла, який би підтверджував цілодобове відключення світла, або його нетривалу наявність протягом тривалого строку, який припадав на той період, коли позивач повинен був подати апеляційну скаргу), що підтверджувало б об`єктивну неможливість через відключення електроенергії подати апеляційну скаргу у визначений законом строк.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не було наведено до апеляційного суду поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду, а його доводи зводяться до загальновідомих для населення України обставин, які не становлять об`єктивно непереборних обставин для звернення до суду, протягом визначеного ЦПК України строку, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, а тому у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на наведене, апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2025 року про повернення позовної заяви в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Ліси України», третя особа: Громадська організація «Проти придурків та ідіотів» про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 185, 357, 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2025 року про повернення позовної заяви в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Ліси України», третя особа: Громадська організація «Проти придурків та ідіотів» про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова