УХВАЛА

15 січня 2026 року

м. Київ

справа № 759/1943/25

провадження № 61-449ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Захаревичем Романом Васильовичем, на постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та інфляційних втрат.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 червня 2025 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за кредитним договором відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», подану представником Ковалевським Є. В., задоволено частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 червня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення такого змісту.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та інфляційних втрат задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 231 894,86 грн.

У частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат відмовлено.

Вирішено питання стягнення судового збору.

11 грудня 2025 року ОСОБА_1 уперше подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 07 січня 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Захаревичем Р. В., на постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року повернуто (провадження № 61-15606ск25).

У січні 2026 року до Касаційного цивільного суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Захаревичем Р. В., на постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки сформована у системі «Електронний суд» 09 січня 2026 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Заявник клопотання про поновлення строку не заявляє, не наводить відповідні підстави для поновлення.

Пропущений строк касаційного оскарження судового рішення може бути поновлений за умови подання відповідної заяви з наведенням відповідних мотивів.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Заявник дійсно в силу норм ЦПК України має право на повторне звернення до суду касаційної інстанції, але це не означає безумовне поновлення строку касаційного оскарження, адже суд касаційної інстанції позбавлений можливості поновити строк на касаційне оскарження за власною ініціативою, а лише - за наявності відповідної заяви особи, яка подає скаргу, із зазначенням поважних причин пропуску цього строку.

Отже, заявнику необхідно подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

У порушення наведених вимог, у касаційній скарзі не зазначено повну адресу місця проживання чи перебування ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Захаревичем Романом Васильовичем, на постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець