Справа № 357/8879/25
Провадження № 2/357/2206/26
У Х В А Л А

іменем України

13 січня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді- Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Кича М. В.

представників третьої особи Михальнюк Г.В. Міхеєвої Є.Г., Гогоши П.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду № 1 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Військова частина НОМЕР_1 , Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), ОСОБА_3 про стягнення аліментів та пені,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2025 року адвокат Білоус Віталій Олегович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: Військова частина НОМЕР_1 , Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ)про стягнення аліментів та пені.

Позовна заява була мотивована тим, що рішенням суду від 18.03.2011 у справі № 2-1145/2011 розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Від шлюбу в них народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі виконавчого листа, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 01.04.2011 за № 2-1146 з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку/доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20.01.2011 і до досягнення дитиною повноліття. З аналізу відомостей про рух коштів за рахунок на які отримувалися аліменти ( із 2022 по даний час ) встановлено, що присутня невідповідність стягнутих аліментів в сумі 1/4 частини від доходів отриманих ОСОБА_2 із в/ч НОМЕР_1 . Крім того, 27.01.2025 його клієнтці стало відомо, що ОСОБА_2 зник безвісти 07.01.2025 під час виконання бойового завдання. Вважає, що існує невиплата аліментів із усіх отриманих доходів ( додаткової винагороди військовослужбовця ). Крім того, зазначає про те, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені ) у разі прострочення сплати аліментів. Тому, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 в повному обсязі аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку/доходу відповідача за період часу з 01.04.2011 по 31.05.2025 та пеню за вказаний вище період (т. 1 а. с. 1-12 ).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2025 ( т. 1 а. с. 60-61), головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 17.06.2025 позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Військова частина НОМЕР_1 , Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) про стягнення аліментів та пені була залишена без руху ( т. 1 а. с. 65-67 ).

23.06.2025 за вх. № 35023 судом отримано заяву про усунення недоліків ( т. 1 а. с. 68-69 ) та позовну заяву в новій редакції (т. 1 а. с. 71-83 ).

Уточнена заява містить обґрунтування позовних вимог аналогічні в попередній позовній заяві, але в прохальній частині представник позивача просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 в повному обсязі аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку/доходу відповідача за період часу з 01.04.2011 по 31.12.2013 ( із врахуванням вже сплачених коштів ), а також пеню в розмірі 100% від суми заборгованості за цей самий строк, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 в повному обсязі аліменти в розмірі 582 099,60 грн ( із врахуванням вже сплачених коштів ), що являється 1/4 частини від доходу за період часу із 01.01.2014 по 31.12.2024 та пеню в розмірі 100% від суми заборгованості за цей самий строк, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 в повному обсязі аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку/доходу відповідача за період часу з 01.01.2025 по 31.05.2015 ( із врахуванням вже сплачених коштів ), а також пеню в розмірі 100% від суми заборгованості за цей самий строк.

Ухвалою судді від 26 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження даній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загальногопозовного провадження та призначалось підготовче судове засідання у справі на 17.07.2025 ( т. 1 а. с. 90-91 ).

Ухвалою суду від 24.09.2025 залучено в якості третьої особи ОСОБА_3 ( т. 1 а. с. 221-223 ).

Протокольною ухвалою від 22.10.2025 закрито підготовче засідання в даній справі та призначено справу до розгляду по суті на 25.11.2025 ( т. 1 а. с. 249-252 ).

Ухвалою суду від 22.10.2025 у задоволені заяви представника позивача про забезпечення позову було відмовлено ( т. 2 а. с. 1-5 ).

24.10.2025 отримано заяву про уточнення позовних вимог ( т. 2 а. с. 14-16 ).

В судове засідання 25.11.2025 позивач та її представник не з`явились, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчить Довідка про доставку електронного документу ОСОБА_8 24.10.2025 до його електронного кабінету, який є представником позивача ОСОБА_1 ( довідка про відкладення с-з від 23.10.2025 ) та поштове рекомендоване повідомлення про вручення ( судова повістка ), яка отримана позивачем ОСОБА_1 ( т. 2 а. с. 10, 13 ).

25.11.2025 за вх. № 68578 судом отримано від представника ОСОБА_8 клопотання про відкладення у зв`язку з тим, що з 12.11.2025 він здійснює представництво інтересів окремого комунального підприємства, за дорученням його керівництва змушений терміново відправитися для участі у справі № 757/53950/25-ц. Засідання у даній справі призначено на 25.11.2025 об 11 годині 30 хвилин ( т. 2 а. с. 85-86 ).

Оскільки до вказаного клопотання з боку представника позивача не було додано жодного належного доказу, підтвердження здійснення останнім представництва інтересів окремого комунального підприємства та доказів прийняття його безпосередньої участі в судовому засіданні 25.11.2025 у справі № 757/53950/25-ц, судом було визнано неявку позивача в судове засідання без поважних причин та відкладено судове засідання на 13.01.2026 ( т. 2 а. с. 88-90 ).

В судове засідання 13.01.2026 позивач та її представник не з`явились, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчить Довідка про доставку електронного документу ОСОБА_8 , доставлено до його електронного кабінету 26.11.2025 ( документ в електронному вигляді судова повістка про виклик ), який є представником позивача Шосталь О.В. та поштове рекомендоване повідомлення про вручення ( судова повістка ), яка отримана позивачем ОСОБА_1 11.12.2025 ( т. 2 а. с. 98, 99 ).

12.01.2026 за вх. № 1339 судом отримано від представника ОСОБА_8 клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що з 01.01.2026 його призначено на посаду головного юрисконсульта одного із підприємств критичної інфраструктури на території м. Києва та на дату розгляду справи йому визначено термінове відрядження ( т. 2 а. с. 133-134 ).

Оскільки до вказаного клопотання з боку представника позивача не було додано жодного належного доказу, підтвердженняпризначення його на посаду головного юрисконсульта одного із підприємств критичної інфраструктури на території м. Києва та термінового відрядження, судом було визнано неявку позивача в судове засідання без поважних причин ( т. 2 а. с. 136-138 ).

В судовому засіданні 13.01.2026 приймали участь представники третьої особи ОСОБА_3 Міхеєва Є.Г. та Гогоша П.Б.

Інші учасники в судове засідання 13.01.2026 не з`явились.

Від третьої особи військової частини НОМЕР_1 12.01.2026 за вх. № 1301 надійшла заява про розгляд справи без участі представника Військової частини НОМЕР_1 , за наявними в матеріалах справи документами ( т. 2 а. с. 129-130 ).

Тобто, Військової частини НОМЕР_1 скористувалася вимогами ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Третя особа Білоцерківський ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу ( т. 2 а. с. 96 ).

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).

Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Вказаний висновок також узгоджується з правовою позицією щодо належного виклику учасника справи засобами електронної пошти, викладеною Верховним Судом у постановах від 01 червня 2022 року у справі № 761/42977/19 (провадження № 61-1933св22) та від 26 жовтня 2022 року у справі № 761/877/20 (провадження № 61-11706св21).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про дату, час та місце слухання справи належним чином, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт без вручення ( т. 2 а. с. 127 ).

Як встановлено матеріалами справи, відповідач ОСОБА_2 є зниклим безвісті під час виконання бойового завдання ( т. 1 а. с. 179 ).

До того ж, в справі міться оголошення про виклик відповідача ( т. 2 а. с. 100 ).

Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи ( ч. 11 ст. 128 ЦПК України ).

Згідно ч. 12 ст. 128 ЦПК України порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Оскільки позивач (її представник) двічі не з`явилися в судове засідання без поважних причин, на обговорення було поставлено питання щодо залишення даної позовної заяви без розгляду.

Представники третьої особи ОСОБА_3 Міхеєва Є.Г. та Гогоша П.Б. наполягали на залишенні позовної заяви без розгляду, оскільки позивач двічі без поважних причин не з`явилась в судові засідання будучи зацікавленою в її розгляді.

Крім того звертали увагу суду, що окрім адвоката Білоус Віталія Олеговича, який неодноразово надавав клопотання про відкладення у зв`язку з неможливістю з`явитися в судове засідання, сама позивач не з`являлася, а також остання не забезпечила в судові засідання іншого адвоката Білоус Олега Володимировича, який вже приймав участь в підготовчому засіданні.

Неявка учасників справи, які були належним чином повідомленими, не перешкоджає розгляду даного питання.

Вислухавши думку представників третьої особи ОСОБА_3 Міхеєву Є.Г. та Гогоша П.Б., дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Так, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК Україниособи, які беруть участь у справі, зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, а також виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «YUNION ALIMENTARIA v. SPAIN» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до пунктів другого та шостого частини другої статті 43, частини першої статті 44 ЦПК України, учасники справи та їх представники зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії встановлені судом та добросовісно користуватися своїми процесуальним правами.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

При цьому суд зауважує, що позивач будучи ініціатором цього судового провадження без поважних причин повторно не з`явилась в судове засідання.

Згідно частини п`ятої ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Так, згідно із п. 3 ч. 1ст. 257 ЦПК Українисуд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому положення вказаної статті дозволяє суду розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності сторони позивача лише за сукупності двох підстав: від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Водночасяк зазначено та становлено вище, позивач ( її представник ) двічі без поважних причин не з`явилися в судові засідання.

В свою чергу, заяви про розгляд справи за відсутності позивача, на адресу суду не надходило у зв`язку з чим унеможливлює проведення розгляду справи.

Крім того суд звертає увагу, що неможливість прибуття адвоката Білоус Віталія Олеговича в судові засідання, не позбавляло позивача можливості забезпечити явку іншого адвоката, в тому числі і ОСОБА_9 , який вже приймав участь в підготовчому засідання 24.09.2025 та діяв на підставі Договору № 24 від 24.09.2025 та Ордеру ( т. 1 а. с. 207, 208, 209, 210-213 ).

Так, ініціювавши судовий розгляд, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного рішення (Велика палата ВС в ухвалі від 20.07.2023 у справі № 9901/439/21).

Системний аналіз вказаних норм процесуального закону свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача. Це забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору (постанови Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, провадження № 61-17220св18, від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц, провадження № 61-9020св21, від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц, провадження № 61-2876св20).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позицію щодо необхідності дотримання правової процедури наслідків неналежної процесуальної поведінки сторони позивача з приводу неявки в судове засідання і раніше неодноразово підтримував Верховний Суд, зокрема, в постановах від 6 листопада 2019 року в справі № 904/2423/18, від 13 вересня 2019 року в справі № 916/3616/15, від 13 листопада 2019 року в справі № 910/5187/19.

У рішенні від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03, у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив «:…. саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні».

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, залишення позову без розгляду, в даному випадку, не порушує право позивача на доступ до суду, а є способом вжиття дій направлених на усунення неналежних виконань позивачем своїх процесуальних обов`язків та певною мірою заходом суду для протидії здійсненим перепонам для руху справи.

У пункті 3 частини першоїстатті 257 ЦПК Українипоняття "може", "має право", "за власною ініціативою" та інші подібні за змістом законодавець не застосовує. Отже, процесуальним законом не передбачено можливість інших варіантів дій суду, окрім залишення позову без розгляду. З огляду на зазначене повноваження суду залишити позов без розгляду не є дискреційним, а відносяться до імперативних.

Отже, відповідно до пункту 3 частини першоїстатті 257 ЦПК Українив разі повторної неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд зобов`язаний залишити позов без розгляду.

Залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання своїми процесуальними правами (Постанова ВС від 19.10.2022 № 500/3087/18).

Такий наслідок неявки позивача є імперативним, тобто застосовується в усіх випадках повторної неявки, незалежно від того чи є можливість вирішити спір по суті.

Така позиція суду відповідає позиції ВССУ викладена ще у справі № 6-24063 ск 15.

Станом на день постановлення такої ухвали суду не змінилась і позиція Верховного Суду з даного питання, який 28березня 2023року, у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 711/7486/19, провадження № 61-10183св21 (ЄДРСРУ № 109871528) однозначно зробив висновок про те, що процесуальний закон щодо наслідків неявки позивача у судові засідання є зрозумілим і передбачуваним для нього, щодо його застосування існує усталена судова практика залишення позову без розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12січня 2023року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 листопада 2022 року у справі № 905/458/21 зазначено, що нормами процесуального права передбачено право учасника справи: а) брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника); б) не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.

Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить про те, що учасник справи не може відмовитися від свого права на участь в судових засіданнях за принципом мовчання, його волевиявлення щодо цього має бути формалізовано.

У постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 201/10953/18 (провадження № 61-7240св19) суд дійшов висновку про те, що, коли від сторони позивача подана до суду заява про розгляд справи за його відсутності, у суду немає підстав залишити позовну заяву без розгляду через неявку позивача чи його представника в судове засідання. У випадку, коли від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, але його відсутність перешкоджає розгляду справи, суд може визнати явку позивача обов`язковою відповідно до пункту 5 частини другої статті 223 ЦПК України. Неявка позивача, участь якого у засіданні визнана судом обов`язковою для дачі особистих пояснень, також може мати наслідком залишення позовної заяви без розгляду, за правиламипункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що одним із принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи, що передбачено п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, тому учасникам судового розгляду слід належним чином виконувати усі свої процесуальні обов`язки для забезпечення реалізації вказаного принципу.

Крім того, при прийнятті рішення про залишення позову без розгляду, суд приходить до переконання, що таке рішення не буде визначати обмеження права позивача на звернення до суду, так як він не втрачає права знов звернутися до суду з такою самою позовною заявою.

За викладених обставин, зважаючи на те, що позивач будучи повідомленою судом про дату, час та місце розгляду справи, двічі поспіль не з`явилась в судові засідання без поважних причин, суд залишає позовну заяву без розгляду через повторну неявку сторони позивача в судове засідання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 44, 133, 141, 223, 257, 259, 247, 260, 263, 353-355ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Військова частина НОМЕР_1 , Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), ОСОБА_3 про стягнення аліментів та пені, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що вона має право звернутися до суду із позовом повторно, після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційної інстанції безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 13 січня 2026 року.

Суддя О. І. Орєхов