УХВАЛА

19 січня 2026 року

м. Київ

справа № 541/845/21

провадження № 61-417ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Васильєвої Любові Миколаївни, на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 березня 2025 року, ухвалу Полтавського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя; зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання житлового будинку особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання житлового будинку особистою приватною власністю.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,06 га, що розташована за адресою: Полтавська область, Миргородський район, смт. Ромодан, кадастровий номер :30:001:0057, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, зареєстровану на ім`я ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 369, виданого 19 травня 2015, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Смага Л. М.; земельну ділянку, площею 0,14 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :30:001:0056, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстровану на ім`я ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 368, виданого 19 травня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Смага Л. М.; автомобіль «Chevrolet Cruze», номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації 18 листопада 2017 року; причіп КРАЗ 8138, 2001 року, дата реєстрації 20 квітня 2017 року.

Визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,06 га, яка розташована за адресою: Полтавська область, Миргородський район, смт. Ромодан, кадастровий номер :30:001:0057, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.

Визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,14 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :30:001:0056, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля «Chevrolet Cruze», номерний знак НОМЕР_1 , дата реєстрації 18 листопада 2017 року.

Визнано право власності за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на 1/2 частину причіпу КРАЗ 8138, 2001 року, дата реєстрації 20 квітня 2017 року.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю подружжя житлового будинку та визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_2 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року зміни до апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Васильєвої Л. М., на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 березня 2025 року залишено без розгляду.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Процай В. М., залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 березня 2025 року залишено без змін.

12 січня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» представником ОСОБА_1 - адвокатом Васильєвою Л. М., подано касаційну скаргу, в якій просить рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 березня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя житлового будинку та визнання за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, а також у частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання житлового будинку особистою приватною власністю скасувати. Прийняти нову постанову про задоволення позову ОСОБА_1 у частині визнання спільною сумісною власністю подружжя житлового будинку та визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Також представник заявника, у порядку частини другої статті 406 ЦПК України, наводить свої обґрунтування щодо необхідності скасування ухвали Полтавського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки за її подання заявником сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж це встановлено законом.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як убачається із змісту касаційної скарги, представник ОСОБА_1 - адвокат Васильєва Л. М., не погоджується із судовими рішеннями, які прийнято за наслідками розгляду первісного позову у частині відмови у задоволенні позову про визнання спільною сумісною власністю подружжя житлового будинку та визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку і зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання житлового будинку особистою приватною власністю.

Відповідно до абзацу другого пункту 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до якого у разі якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду фізичною особою становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Розмір судового збору за подання позовної заяви майнового характеру визначається зазначенням ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Суд не повинен визначати вартість майна.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20), судовий збір за подання до суду позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначаються з урахуванням вартості спірного майна, як у спорі майнового характеру.

До касаційної скарги представником заявника подано квитанцію від 11 січня 2026 року про сплату судового збору у розмірі 1 940 грн.

Зі змісту поданої касаційної скарги та копій судових рішень неможливо встановити ціну позову, тому заявникові необхідно визначити та обґрунтувати розмір судового збору, так як не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вартості спірного нерухомого майна.

Отже, заявникові необхідно надати суду належні та допустимі докази на підтвердження вартості спірного нерухомого майна, повідомити ціну позову, і відповідно, підтвердити правильність сплати судового збору за подання касаційної скарги за майнову вимогу, враховуючи прохальну частину касаційної скарги, в якій викладено прохання скасувати судові рішення у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 та у частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 .

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати докази про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Васильєвої Любові Миколаївни, на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 березня 2025 року, ухвалу Полтавського апеляційного суду

від 11 грудня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити, що у випадку, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк