Справа № 954/3328/25
Номер провадження 2-н/954/3/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

13 січня 2026 рокус-ще Нововоронцовка

Суддя Нововоронцовського районного суду Херсонської області Гончаренка О.В., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Нововоронцовського районного суду Херсонської області надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 . Заява обґрунтована тим, що сторони мають дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З огляду, що боржник матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, дитина перебуває на утримання заявника, тому ОСОБА_2 просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

При вирішенні питання про можливість видати судовий наказ, встановлено наступне.

Наказне провадження це особливий спрощений вид цивільного судочинства, передбачений для розгляду справ, які не потребують повної та детальної процедури розгляду, спрямований на спрощений та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, який є судовим рішенням та одночасно виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Так, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України).

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу визначені ст. 163 ЦПК України. Зокрема, згідно з п. 4-5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу слідує, що дитина проживає із заявником та знаходиться на її утриманні.

Разом з тим, до заяви про видачу судового наказу додано:

-копію паспорта заявника та РНОКПП;

-копію свідоцтва про народження дитини;

-копію заочного рішення суду про розірвання шлюбу;

-ордер на надання правничої (правової) допомоги.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 5 статті 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Тобто, з аналізу вищезазначеної статті вбачається, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у певній частці, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, або, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Водночас, представник заявниці ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, об`єднавши в ній дві різні вимоги,а саме про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, чим порушив вимоги ст. 163 ЦПК України в частині форми та змісту заяви про видачу судового наказу.

Стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в наказному провадженні процесуальним законом не передбачено.

З аналізу положень ч. 3 ст. 181, ч. 5 ст. 183 СК України вбачається, що право на звернення до суду із заявою в порядку наказного провадження про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дитина, та на утриманні якого вона знаходиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. За приписами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, факт/обставина щодо того, з ким проживає дитина має значення для вирішення указаної справи, з огляду на те, що від її встановлення безпосередньо залежить наявність підстави для звернення особи до суду із відповідною заявою, відтак, ця обставина має бути обов`язково доведена заявником.

До заяви про видачу судового наказу не додано доказів на підтвердження факту проживання дітей разом із заявником. Тобто, з наявної у заяві про видачу судового наказу інформації та з доданих до неї документів, неможливо встановити, що дитина проживає саме з матір`ю, і перебуває лише на її утриманні.

За п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Зважаючи на те, що відсутні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, а саме права заявника звертатися до суду про видачу судового наказу про стягнення аліментів, отже у видачі судового наказу слід відмовити.

Разом з тим, положеннями ч. 1 ст. 166 ЦПК України визначено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, про що слід роз`яснити заявнику.

Керуючись ст. 19, 160-161, 163, 164-166 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою представника заявника ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

СуддяО.В. Гончаренко