Дата документу 19.01.2026
Справа № 334/254/26
Провадження № 2/334/1306/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Засько О.А.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

встановив:

представник позивача адвокат Семенова М.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 25 червня 2011 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 440.

Позов обґрунтовує тим, що 25.06.2011 між сторонами зареєстровано шлюб, від якого вони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння. З березня 2022 року сторони проживають окремо та не мають спільного побуту та бюджету. Наразі шлюб між сторонами носить вже суто формальний характер, через неможливість та небажання проживати спільно. Позивачка вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливим, та таким, яке б суперечило інтересам кожного з родини. Поновлення подружніх відносин неможливе, тому надання строку для примирення протирічитиме моральним засадам суспільства та завдасть додаткових моральних страждань позивачці та дитині. Між сторонами досягнуто усної згоди щодо місця проживання дитини та визначено, що дитина буде проживати з матір`ю. Таким чином, аліменти на утримання неповнолітньої дитини повинно стягнути з відповідача.

Відповідачподав відзив на позов, в якому визнав позов.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 16.01.2026 відкрите провадження у справі та її призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи в їх електронні кабінеті та отримана ними 17.01.2026. Отже відповідно до пункту 2 частини шостої, частини сьомої статті 272 ЦПК України позивачка, її представник та відповідач є належним чином повідомленими про розгляд справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у пункті 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову, розірвання шлюбу між сторонами та стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дитини.

Згідно зі статтею 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд дійшов висновку про необхідність залишення позивачці шлюбного прізвища « ОСОБА_4 », оскільки заява про відновлення дошлюбного прізвища неб не подана.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що передбачено частиною першою статті 142 ЦПК України.

Таким чином необхідно повернути позивачці ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору в сумі 532,48 гривні за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

На підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогами про стягнення аліментів.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову та визнання позову відповідачем, з нього в дохід держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору за вимогу про стягнення аліментів в сумі 532,48 гривні та на користь позивачки 50 відсотків судового збору за вимогу про розірвання шлюбу в сумі 532,48 гривні.

Керуючись статтями 3-5, 10-13, 76-81, 142, 206, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25 червня 2011 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 440.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 12 січня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 копійок 50 відсотків сплаченого нею судового збору за вимогу про розірвання шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 відсотків судового збору за вимогу про розірвання шлюбу в сумі 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 копійок.

Рішення про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Роз`яснити сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Реквізити учасників справи:

позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя М.В. Фетісов