Дата документу 13.01.2026Справа № 554/541/26
Провадження № 6/554/18/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря судового засідання Єсліковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Магди Ірини Геннадіївни про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Магда І.Г. звернулася до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначила, що на примусовому виконанні в Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває ВП № 40359211, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-9157/10 від 13.09.2010 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_3 , 2008 року народження, до досягнення повноліття.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження за вих.№53601,53602 направлено сторонам 24.10.2013 року. Оскільки, інформація про направлення рекомендованих листів, зокрема про їх рух та статус вручення, зберігається в автоматизованій системі Укрпошти протягом шести місяців, тому надати підтверджуючі дані про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження немає

можливості.

В зв`язку із несплатою аліментів стягувач ОСОБА_2 отримувала тимчасову державну допомогу, батьки яких ухиляються від сплати аліментів відповідно до Постанови КМУ від 22.02.2006 року № 189, що підтверджується повідомленням з УПСЗН.

Згідно виконавчого документу боржник мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на яку йому неодноразово направлялись виклики з попередженнями про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, на які боржник не реагував.

У зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів державним виконавцем до Шевченківського районного суду в м. Полтава направлялося подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, яке було задоволено.

Також, на адресу Октябрського РВ ПМУ УМВС направлялося подання про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, згідно якого розпочато досудове розслідування за №0002004.

До боржника застосовувався примусовий привід співробітниками поліції до відділу, який не дав жодного результату.

Обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження про стягнення аліментів підтверджується чисельними заявами боржника, відповідь на які отримував особисто про що свідчить підпис про отримання. Про обізнаність боржника про наявність виконавчого провадження свідчить ще й факт стягнення заборгованості зі сплати аліментів із заробітної плати боржника за час його працевлаштування у 2019 році.

До відділу 14.11.2025 року надійшла заява боржника із проханням припинити тимчасове обмеження у праві керування транспортними засоби, оскільки він офіційно працевлаштований в ФОП ОСОБА_4 водієм.

Державним виконавцем 20.11.2025 року за місцем отримання доходу боржника направлено постанову про звернення стягнення із доходу боржника аліменти. 21.11.2025 року державним виконавцем згідно наявної інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснено телефонний запит за № з метою встановлення факту працевлаштування, в ході якого з`ясовано, що ОСОБА_1 не працює в вищезазначеному ФОП, такі дії боржника свідчать про зловживання процесуальними правами та можливість ухилитись від сплати аліментів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави № 554/6569/25 дізнавачу СД Полтавського РУП ГУНП надано тимчасовий доступ до матеріалів виконавчого провадження № 40359211, оскільки 10.04.2025 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, та відкрито кримінальне провадження за № 0000185.

Боржник ухиляється від виконання рішення суду, аліменти не сплачує, внаслідок чого станом на 01 грудня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 296 486,02 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, боржнику на праві приватної власності належить 1/3 частка квартира, розташована за адресою:

АДРЕСА_2 метою вчинення виконавчих дій, а саме проведення огляду житла, опису, арешту та вилучення майна боржника, державним виконавцем разом із стягувачем ОСОБА_2 неодноразово здійснювались спроби потрапити до вказаного житла, про що заздалегідь за номером телефону боржника НОМЕР_1 досягнуто згоди на добровільний допуск до житла. Паралельно боржнику рекомендованим листом направлялось повідомлення про вчинення виконавчих дій на домовлену дату, однак на всі домовлені дати доступу надано не було, а від рекомендованих листів боржник відмовлявся.

У судове засідання старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Магда І.Г. не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання та оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до п.13 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно із ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває ВП № 40359211 відкрите на підставі виконавчого листа № 2-9157/10 від 13.09.2010 року, виданого Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_3 , 2008 року народження, до досягнення повноліття.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, боржнику на праві приватної власності належить 1/3 частка квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2

Станом на 01.12.2025 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 296 486,02 грн.

Відповідно до виконавчого документа, боржник мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів державним виконавцем до Шевченківського районного суду в м. Полтава направлялося подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, яке було задоволено.

Також, на адресу Октябрського РВ ПМУ УМВС направлялося подання про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, згідно якого розпочато досудове розслідування кримінального провадження за №0002004.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Отже, умовами примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника є сукупність обставин, а саме: наявність у боржника чи іншої особи, належних боржнику майна і коштів, а також перешкоджання боржником чи іншою особою державному виконавцю у вільному доступі до житла для проведення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Таким чином, обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Як убачається з матеріалів провадження, документального підтвердження вжиття будь-яких інших заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» з примусового виконання виконавчого документа державним виконавцем не надано.

Факт неодноразового виклику боржника до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з попередженнями про відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів та неявки боржника не підтверджено матеріалами подання державного виконавця.

Тоді як, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань. Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання рішення суду.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про примусове проникнення до житла, як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Згідно із ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Зазначене дає підстави для висновку, що до подання державного виконавця мають бути долучені копії належним чином завіреного поштового повідомлення про вручення боржникові копії постанови виконавця про виконавче провадження, або конверта з копією цієї постанови, який повернувся на адресу державного виконавця з певною відміткою поштового відділення (адресат за цією адресою не проживає, не знайдений, по закінченні терміну зберігання тощо) та опис документів виконавчого провадження.

На обґрунтування подання про примусове проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , державний виконавець посилається на відсутність доступу до житла, та додає копії вимог виконавця.

Однак до матеріалів подання не надано належних, об`єктивних і допустимих доказів згідно статей 76-81 ЦПК України на підтвердження того, що відповідно до правил вручення судових повісток боржник ОСОБА_1 своєчасно отримував повідомлення про вихід державного виконавця або взагалі був повідомлений про необхідність бути присутнім у житлі за вказаною адресою для вчинення виконавчих дій, що вказує на необґрунтованість даного клопотання.

Матеріали подання не містять доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 свідомо та умисно перешкоджає державному виконавцю у проведені виконавчих дій, не даючи доступу до житлового приміщення.

Державним виконавцем не надано доказів щодо неможливості проникнення до житла боржника та неможливості виконання рішення суду не інакше як на підставі примусового входження до житла. Не надано жодних доказів щодо інших відомостей, щодо яких є посилання у клопотанні, зокрема, про направлення державним виконавцем запитів щодо перевірки майнового стану боржника та отримання відповідей на них, вжиття інших заходів примусового виконання судового рішення, таких як арешт майна боржника, розшук такого майна, викликів боржника тощо.

Відповідно до вимог ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна. Понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов`язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути меншою ніж дві особи.

Згідно із п.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта. До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Із долучених державним виконавцем копій актів від 20.11.2025 року, 25.11.2025 року, 28.11.2025 року вбачається, що вони складені із порушенням п.8 Інструкції, вказані акти складено за відсутності понятих, а положення Закону України «Про виконавче провадження» передбачає обов`язкову участь не менше ніж двох понятих.

Оцінюючи докази на обґрунтування подання державного виконавця, суд ураховує, що державним виконавцем не вжито достатньо заходів для безперешкодного входження до житла боржника та належного виклику боржника, не надано доказів про вжиття державним виконавцем усіх визначених законом заходів для виконання рішення без примусового проникнення до житла та що це не дало результатів, не надано державним виконавцем достовірних даних про наявність майна у квартирі, до якої необхідно здійснити примусове проникнення, відсутність належних доказів про обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження, а відповідно і фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань, а сама лише відсутність боржника ОСОБА_1 вдома не є підставою для надання дозволу на примусове проникнення до житла, так як це є крайнім заходом.

Тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав, визначених ст.439 ЦПК України, для надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки примусове проникнення до цього житла буде порушувати гарантоване Конституцією право на недоторканність права власності.

З огляду на викладене, клопотання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Магди І.Г. про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 18, 19, 22 Закону України "Про виконавче провадження", ст.439 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Магди Ірини Геннадіївни про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущенного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.М. Чуванова