Суддя Баронін Д. Б.
Провадження № 2/644/168/26
15 січня 2026 р. м. Харків
Індустріальний районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Бароніна Д.Б.,
за участю секретаря Нестеренко А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
1. Позиції сторін, процесуальні дії
1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс» звернулося до Індустріального районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, посилаючись на наступне.
12.11.2021 між АТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою0» № 014-RO-82-113788803.
20.02.2024 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги № 114/2-67-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» право вимоги до боржників, зокрема і за кредитним договором №014-RO-82-113788803 від 12.11.2021.
1.2. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідачки також не надходило.
1.3. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачки. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідачки, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин
2.1. Судом встановлено, що 12.11.2021 між АТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-113788803, відповідно до якого банк надає послугу споживчого кредиту, під яким розуміються грошові кошти, що надаються клієнту шляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта з метою придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника.
Для надання послуги споживчого кредиту, банк відкриває клієнту поточний рахунок «Для виплат» в гривнях та на умовах згідно з пунктом 4.1. Заяви-договору.
Мета Кредиту придбання Клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника в розмірі 60 400,00 грн.(п.п. 2.1.1. Договору).
Строк Кредиту становить 72 місяці з 12.11.2021 р. по визначену Графіком дату останнього щомісячного ануїтетного платежу (п.п. 2.2. Договору).
Проценти за користування Кредитом - процентна ставка фіксована і складає 41.90% річних (може бути змінена за згодою сторін шляхом укладання додаткової до цієї заяви-договору або в порядку та на умовах, передбачених цією заявою-договором).
Проценти сплачуються клієнтом у визначеному графіком дату у складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у графіку і розраховуються, виходячи з процентної ставки, передбаченої п. 2.3. заяви-договору. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту (включно) або з наступного за днем надання кредиту операційного дня (у разі надання кредиту після закінчення операційного часу), виходячи з фактичної кількості днів в місяці та (метод/факт).
У пункті 9.5 вищевказаного договору зазначено, що банк має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання клієнтом умов заяви-договору, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.
2.2. 20.02.2024 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №114/2-67-F.
Відповідно до п. 2.4. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, Новий кредитор замінює первісного кредитора у Кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний Реєстр Боржників доповнює, а не замінює попередній.
2.3. 15.07.2025 ТОВ «ФК «Сіті фінанс» сформувало досудову вимогу про сплату відповідачкою вищевказаної суми заборгованості.
22.07.2025 ТОВ «ФК «Сіті фінанс» направило на адресу відповідачки певне поштове відправлення, зміст якого суду невідомий внаслідок відсутності опису вкладення до відправлення.
3. Релевантні джерела права
3.1. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.
Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 625ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
3.2. За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
3.3. У ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» вказано, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
3.4. У постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 766/2926/23 вказано, що у позичальника не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банк завчасно направив лист-вимогу про дострокове повернення кредиту, а позичальник таку вимогу одержав.
У постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 539/402/24 вказано, що кредитодавець не набув право на дострокове повернення споживчого кредиту у повному обсязі, строк виплати якого ще не настав, однак з позичальника на користь банку підлягала стягненню прострочена заборгованість, яка виникла на час звернення банку до суду з цим позовом.
4. Оцінка доказів та аргументів сторін
4.1. Перш за все, суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу або відступлення права вимоги між первісним кредитором, наступними кредиторами та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником).
4.2. Суд вважає, що позивачем підтверджено укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачкою, факт видачі відповідачці кредиту, а також підтверджено наступне укладення договору відступлення прав вимоги між первісним кредитором та позивачем щодо спірного договору.
Крім того, позивачем було надано детальний розрахунок заборгованості відповідачки, а відповідачкою не було спростовано цей розрахунок в частині суми внесених нею коштів в рахунок погашення боргу. Договір кредиту у встановленому законом порядку відповідачкою не оспорювався та не визнавався недійсним.
4.3. Разом з тим, з умов кредитного договору та графіку платежів, який є додатком № 1 до договору, видно, що сторони погодили строк кредитування тривалістю у 72 місяці з часу укладення договору, тобто з 12.11.2021 до 08.11.2027.
Таким чином, позовні вимоги позивача до відповідачки повернути всі кредитні кошти, які мали бути сплачені до 08.11.2027 (кредит та частину відсотків за користування кредитом), заявлені в суді достроково. На такі вимоги розповсюджуються правила ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкового повідомлення кредитодавцем у письмовій формі споживача про затримку повернення платежів із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Суд зазначає, що зі змісту досудової вимоги та додатків до неї має бути видно, яка саме вимога направлена споживачу, з приводу порушення якого саме договору та в який саме день споживач одержав від кредитодавця повідомлення про таку вимогу, оскільки в силу вимог ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» саме з дня одержання споживачем повідомлення про вимогу відраховується обов`язковий строк досудового врегулювання питання щодо погашення заборгованості.
В даному випадку до суду не було надано доказів того, що відповідачка в порядку ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» отримала повідомлення про вимогу або саму вимогу щодо погашення заборгованості.
Отже, в даному випадку позивач не дотримався обов`язкового досудового порядку дострокового стягнення суми всіх кредитних коштів з відповідачки згідно з ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим слід відмовити у задоволенні вимог про дострокове стягнення з відповідачки тих кредитних коштів, які підлягали сплаті після звернення позивача до суду з цим позовом, тобто після 11.11.2025.
4.4. Разом з тим, вимоги про стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, які підлягали сплаті станом на день звернення позивача до суду 11.11.2025, слід задовольнити з урахуванням висновків Верховного Суду у постанові від 22 жовтня 2025 року у справі № 539/402/24, оскільки строк платежу за цими коштами настав у відповідності до графіку платежів та був прострочений відповідачкою.
Позивач звернувся до суду засобами поштового зв`язку 11.11.2025.
5. Розподіл судових витрат
5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги, було задоволено частково (задоволено 39,03% вимог), то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1181 грн. 83 коп. (3028 грн х 0,3903), сплата якого підтверджується платіжною інструкцією №2535 від 15.10.2025, який наданий позивачем.
5.2. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Заявлене позивачем відшкодування витрат, понесених на правову допомогу у розмірі 1400,00 грн., підтверджується наступними доказами: копією договору № 14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14.06.2023, копією замовлення №1519 від 02.10.2025 до Договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023 №14/06/2023 на отримання правової допомоги щодо кредитного договору №014-RO-82-113788803, актом виконаних робіт до замовлення №1519, відповідно до якого виконавець передав, а клієнт прийняв юридичні послуги щодо: аналізу судової практики та законодавства 1 година, вартість 400,00 гривень, аналіз матеріалів отриманих від клієнта за кредитним договором 1 година, вартість 400,00 гривень, підготовка позовної заяви до суду з додатками до неї, відправлення пакету документів до суду 1 година, вартість 600,00 гривень, платіжною інструкцією №2564 від 15.10.2025, ордером, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Враховуючи, що витрати на правову допомогу підтверджені наданими суду доказами, є обґрунтованим та співмірними зі складністю справи, то такі витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 546 грн. 42 коп. (1400 х 0,3903).
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Відмовити у задоволенні іншої частини заявлених вимог.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Денис БАРОНІН