Номер провадження: 22-ц/813/1260/26
Справа № 522/6171/23
Головуючий у першій інстанції Павлик І. А.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Комлевої О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , з доповненнями), в інтересах якого діє адвокат Шепель Віталій Сергійович, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Павлик І.А., у цивільній справі за позовом ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ГРЕЦЬКА-45» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У березні 2023 року ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ГРЕЦЬКА-45» (далі ОСББ «ГЕЦЬКА-45») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 24 818,90 грн., з яких: 22 031,39 грн. заборгованості за послуги, за період з 01.05.2020 року по 01.02.2023 року, 2 073,20 грн. витрат від інфляції, за період з травня 2020 року по січень 2022 року та 714,31 грн. - 3% річних за період з 01.05.2020 по 31.01.2022 року.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_1 .

ОСББ «ГРЕЦЬКА-45» утримує багатоквартирний житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та прибудинкову територію навколо нього на підставі рішення загальних зборів співвласників будинку від 21.05.2017, яке є чинним та не визнано недійсним в установленому законом порядку.

Посилаючись на те, що відповідач добровільно не виконує рішення загальних зборів співвласників щодо сплати внесків на рахунок позивача, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість по сплаті внесків у загальному розмірі 24 818,90 грн., позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.09.2025 року позов ОСББ «ГРЕЦЬКА-45» було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «ГРЕЦЬКА-45» 22 031,39 грн. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, 2 073,20 грн. інфляційних втрат, 714,31 грн. 3 % річних, а також 2 684,00 грн. витрат по сплаті судового збору (т.2, а.с.16-17).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Шепель В.С. ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2, а.с.68-71).

Крім того, ОСОБА_1 подав доповнення до апеляційної скарги, які зводяться до незгоди із протоколами загальних зборів ОСББ «ГРЕЦЬКА-45» (т.2, а.с.86-87, 93-94).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСББ «ГРЕЦЬКА-45» просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість (т.2, а.с.96-100).

Крім того, додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.10.2025 року з ОСОБА_1 на користь ОСББ «ГРЕЦЬКА-45» стягнуті витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. (т.2, а.с.54-56).

Додаткове рішення суду від 31.10.2025 року учасниками справи в апе6ляційному порядку не оскаржується.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 15.01.2026 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.10.2025 року (т.2, а.с.83), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином (а.с.178-179), що передбачено ст. 130 ЦПК України.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Також враховуючи недостатню кількість суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 8), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду даної справи в строки, передбачені національним законодавством, датою ухвалення цього судового рішення є 15.01.2026 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи заборгованість за надані послуги, а також інфляційні витрати та 3% річних, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідача наявна заборгованість за надані позивачем послуги.

Однак, колегія суддів не повному обсязі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі Закон 1) об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Згідно ст. 15 Закону 1 співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання і своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Статтею 17 Закону 1 встановлено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

За правилами ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон 2) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 5 Закону 2 визначено перелік житлово-комунальних послуг.

Так, до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до положень ст. 22 Закону1 для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Таким чином, обов`язок утримання майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. Витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їх часток співвласника незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 5 ст. 10 Закону 1 передбачено, що рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

У ст.15 Закону 1 визначено, що співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Отже, особа, яка є власником (співвласником) квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, у тому числі у якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна відповідно до розміру своєї частки та затверджених тарифів а також сплачувати вартість інших комунальних послуг.

За таких обставин, співвласник житлового приміщення у житловому комплексі, в якому створене Об`єднання, несе обов`язок зі сплати внесків відповідно до прийнятих загальними зборами рішень, а також з оплати інших платежів за спожиті житлові або комунальні послуги.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правило ст. 526 ЦК України є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За приписами с.ст. 530, 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_1 (т.1, а.с.52-53).

Відповідно до положень статуту, який затвердженого установчими зборами ОСББ «ГРЕЦЬКА-45», протокол від 20.06.2016 року, позивач управляє, утримує багатоквартирний житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , й прибудинкову територію навколо нього згідно статуту.

Звертаючись із позовом, позивач зазначав, що ОСОБА_1 за спірний період часу не сплачував внески на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 24 818,90 грн., з яких: 22 031,39 грн. - заборгованість за період з 01.05.2020 року по 01.02.2023 року, 2 073,20 грн. - втрати від інфляції за період з травня 2020 року по січень 2022 року та 714,31 грн. - 3% річних за період з 01.05.2020 по 31.01.2022 року (т.1, а.с.58-59).

Апелянт посилається на те, що позивач додав до позовної заяви неналежний розрахунок заборгованості за надані послуги. Проте, у встановленому законом порядку розрахунок заборгованості ОСОБА_1 не спростований та є дійсним.

Крім того, заборгованість у визначеному розмірі ОСОБА_1 не погашена.

Заявник апеляційної скарги також посилається на те, що позивачем не надавалися належні послуги з обслуговування будинку АДРЕСА_2 , та деякі власники вказаного будинку, у тому числі ОСОБА_1 , проводили ремонтні роботи за власні кошти, не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку вирішується питання про стягнення заборгованості за послуги з обслуговування будинку.

Доводи апелянта щодо неправомірних дій голови ОСББ «ГРЕЦЬКА-45» ОСОБА_2 та щодо незгоди з протоколами загальних зборів ОСББ «ГРЕЦЬКА-45», також не приймаються до уваги, оскільки вказане не є предметом розгляду у даній справі.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «ГРЕЦЬКА-45» грошових коштів за прострочення виконання зобов`язання в сумі 2 073,20 грн. в якості інфляційних витрат за період з травня 2020 року по січень 2022 року та 714,31 грн. - 3% річних за період з 01.05.2020 по 31.01.2022 року.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, відповідно до п. 15 Перехідних та Прикінцевих положень ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки, штрафу, пеніц за таке прострочення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV- 2 відмінено з 24 год. 00 хв. 30.06.2023 року.

За таких обставин, зважаючи на те, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення інфляції та 3% річних за прострочене виконання зобов`язання за період з травня 2020 року по січень 2022 року, тобто під час дії карантину на території України, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції у розмірі 2 073,20 грн. та 714,31 грн. - 3% річних за вказаний період часу.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу з доповненнями до неї задовольнити частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2025 року змінити та ухвалити постанову, якою відмовити ОСББ «ГРЕЦЬКА-45» в задоволенні позовних про стягнення з ОСОБА_1 інфляційних витрат у розмірі 2 073,20 грн. за період з травня 2020 року по січень 2022 року та 3% річних у розмірі 714,31 грн. за період з 01.05.2020 по 31.01.2022 року.

В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2025 року слід залишити без змін.

Крім того, відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на 88,77%, з ОСОБА_1 на користь ОСББ «ГРЕЦЬКА-45» слід стягнути судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2 382,59 грн.

Враховуючи також, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, на 11,23%, з ОСББ «ГРЕЦЬКА-45» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 452,12 грн.

Оскільки зазначена справа згідно п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та доповнення до неї, в інтересах якого діє адвокат Шепель Віталій Сергійович, задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2025 року змінити.

Ухвалити постанову, якою відмовити ОБ`ЄДНАННЮ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ГРЕЦЬКА-45» в задоволенні позовних про стягнення з ОСОБА_1 інфляційних витрат у розмірі 2 073,20 грн. за період з травня 2020 року по січень 2022 року та 3% річних у розмірі 714,31 грн. за період з 01.05.2020 по 31.01.2022 року.

В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ГРЕЦЬКА-45, , судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2 382,59 грн. (дві тисячі триста вісімдесят дві гривні 59 копійок).

Стягнути з ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ГРЕЦЬКА-45, , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 452,12 грн. (чотириста п`ятдесят дві гривні 12 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

О.С. Комлева