Справа № 751/5151/25
Провадження № 2-п/750/3/26
У Х В А Л А

15 січня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря Левченка К.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2025 року у справі № 751/5151/25,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за договором про надання кредиту в сумі 73009 грн. та 1975 грн. 95 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

20 листопада 2025 року ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надіслала до суду заяву про перегляд вказаного заочного рішення у даній справі.

Заявник обґрунтовує свою заяву тим, що їй не було відомо про існування будь-яких майнових претензій з боку позивача і вона не очікувала звернення позивача до суду цивільного з позовом до неї, оскільки ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.02.2025 було відкрито провадження у справі № 927/92/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 121 Кодексу України з процедур банкрутства, введено процедуру реструктуризації боргів боржника та призначено керуючим реструктуризацією боргів боржника ОСОБА_1 арбітражну керуючу Белінську Наталію Олександрівну. Арбітражний керуючий Белінська Н.О. 21.03.2025 направляла листи всім кредиторам боржника, в тому числі ТОВ «Бізнес Позика», про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 та про можливість звернення до суду з вимогою до боржника, але позивач своїх вимог не заявив у межах справи про неплатоспроможність боржника, а пред`явив позов до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.05.2025 р. у справі № 927/92/25 було затверджено план реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 станом на 08.04.2025, погоджений боржником та схвалений рішенням зборів кредиторів, оформленим протоколом №1 від 21.04.2025. Враховуючи викладене, вона просить скасувати заочне рішення, справу призначити на новий розгляд та відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача надіслала до суду письмові пояснення, в яких заперечувала доводи відповідача, викладені у заяві про перегляд заочного рішення суду та зазначила, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими та підтверджені належними доказами, а оскаржуване рішення є законним та прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому не підлягає скасуванню.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлені завчасно та належним чином. Відповідач просила розглянути заяву про перегляд заочного рішення без її участі.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оскільки заявник у своїй заяві наводить обставини, які впливають на юрисдикцію для вирішення даної справи, враховуючи порушення справи про неплатоспроможність боржника, яка перебуває у провадженні Господарського суду Чернігівської області за № 927/92/25, а тому суд вважає за необхідне скасувати заочне рішення, ухвалене в цивільній справі № 751/5151/25.

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Згідно з частиною першою статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Водночас, відповідно до пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Частиною першою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з частиною другою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник та спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно.

Відповідно до частини третьої статті 7 КУзПБ, матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

З введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах дійшла висновку, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанови ВП ВС від 15.01.2020 по справі N 607/6254/15-ц, від 28.01.2020 по справі N 50/311-6).

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 23.09.2021 по справі № 904/4455/19 зазначає, що процесуальний закон визначає правило виключної підсудності справ про банкрутство та справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, незалежно від моменту виникнення таких вимог, серед іншого справ за позовами з майновими (грошовими) вимогами до боржника, позовне провадження у яких відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача, стосовно яких у частині третій статті 7 КУзПБ встановлено імперативну вимогу їх передачі до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, для розгляду по суті спору в межах цієї справи.

Дана позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц, де зазначено, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому, таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Згідно з пункту першого частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, ЦПК України передбачив лише передачу цивільних справ між судами загальної юрисдикції для дотримання територіальної юрисдикції.

Водночас, відповідно до частини дев`ятої статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

З огляду на наведене, беручи до уваги спеціальні норми Кодексу з процедури банкрутства щодо надіслання справ до господарського суду, застосовуючи аналогію закону щодо передачі справ за підсудністю, суд вважає за необхідне передати цивільну справу № 751/5151/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до суду господарської юрисдикції, яким відкрито провадження у справі про неплатоспроможність відповідача.

У даному випадку Деснянський районний суд м. Чернігова не може давати оцінку юридичним фактам та обставинам, встановленим у процесуальних рішеннях Господарського суду Чернігівської області у межах справи № 927/92/25, підміняючи тим самим суд, встановлений законом.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 287, 288, 261 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2025 року у справі № 751/5151/25 задовольнити.

Скасувати заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2025 року у справі № 751/5151/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Передати справу № 751/5151/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до Господарського суду Чернігівської області, на розгляді якого перебуває справа № 927/92/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи з підстав, зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти з дня її складення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя І.П. Рахманкулова