УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про самовідвід судді

09.01.2026 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Шестакова Я.В. розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2026 року цивільна справа № 766/18340/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, передана на розгляд судді Шестаковій Я.В.

Дослідивши матеріали цивільної справи № 766/18340/25, вважаю за необхідне задовольнити заяву про самовідвід головуючого у справі Шестакової Я.В. з огляду на наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу, якщо є інші обставини, які викликають сумніви в об`єктивності або неупередженості судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Порядок розгляду питання про самовідвід регламентований положеннями ч.ч. 1,2ст. 40 ЦПК України, якими визначено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє самовідвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням суду є те, що суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, а також в свої професійній, громадській діяльності та приватному житті, суддя заради утвердження незалежності й неупередженості судової влади, зміцнення її авторитету в суспільстві повинен дотримуватись норм викладених в Кодексі професійної етики судді, стаття 2 якого, передбачає, що суддя має уникати будь-якого незаконного впливу на його діяльність, пов`язану зі здійсненням правосуддя.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

З матеріалів справи встановлено, що позивач у справі ОСОБА_1 є працівником Херсонського міського суду Херсонської області та займає посаду секретаря суду Відділу документального забезпечення і діловодства суду (канцелярія) Херсонського міського суду Херсонської області.

У рішенні від 09 листопада 2006 року у справі "Білуга проти України" Європейський суд з прав людини наголосив, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри в недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Навіть припущення про факти, які ставлять під сумнів безсторонність суду, можуть мати певне значення, оскільки йдеться про довіру, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати в людей.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

У своєму рішенні від 08 квітня 2010 року у справі "Фельдман проти України" (заяви № 76556/01 та 38779/04) Європейський суд з прав людини визнав порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.

Доцільність відводу судді від участі у розгляді справи у випадку, коли у стороннього спостерігача лише могли б виникнути сумніви в неупередженості судді підтвердила і Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 04 лютого 2020 року у справі № 908/137/18 (провадження № 12-106гс19).

Тому, проаналізувавши фактичні обставини вищевказаної справи та зазначені норми процесуального закону, з метою уникнення будь-яких непорозумінь при вирішенні даного спору, та з метою виключення підстав для сумнівів, які б могли виникнути у стороннього спостерігача, сторони, яка програла спір у цивільній справі №766/18340/25 в неупередженості судді, головуючий суддя має бути відведений заради виключення можливості стверджувати про сумнів щодо його об`єктивності та упередженості, тому вважаю за необхідне заявлений самовідвід задовольнити, а справу передати на перерозподіл відповідно до положень ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 36-40 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Шестакової Яни Вікторівни - задовольнити.

Цивільну справу № 766/18340/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - передати до Відділу документального забезпечення і діловодства Херсонського міського суду Херсонської області (канцелярії) для повторного перерозподілу автоматизованою системою документообігу суду даної справи іншому судді в порядку передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому оскарженню не підлягає.

СуддяЯ. В. Шестакова