Справа № 638/263/26
Провадження № 2/638/200/26
УХВАЛА

14 січня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КІФ» про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивачка) звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КІФ» (далі Відповідач), у якому просить визнати недійсним кредитний договір на інші споживчі цілі № 921177 на суму 2000,00 гривень укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КІФ» 24.04.2025 від мені ОСОБА_1 . В якості правових підстав позову зазначає норми статей 11, 203 Цивільного кодексу України.

Позовна заява надійшла до суду в електронному вигляді та містить зазначення про те, що документ сформований в системі «Електронний суд».

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Відповідач має зареєстроване місцезнаходження: м. Харків, вул. Отакара Яроша, буд. 24Б.

Відповідно до частини першої статті 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

У постановах Верховного Суду від 05.12.2024 у справі № 487/2777/23, від 13.01.2020 у справі №910/28408/15, від 26.03.2020 у справі №910/9962/16 викладені висновки, що належним доказом направлення позовної заяви та доданих до нього документів відповідачеві у справі є бланк опису вкладення з номером поштового відправлення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фіскальним чеком/квитанцією про відправлення.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачка здійснила відправку позовної заяви Відповідачу за адресою, яка не відповідає його зареєстрованому місцезнаходженню, що не відповідає вимогам статей 43 та 177 ЦПК України.

Разом з цим, відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачка зазначила в позові про немайновий характер вимоги та надала докази сплати судового збору у розмірі 1233,00 грн.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 по справі № 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Суд встановив, що вимога Позивачки про визнання недійсним кредитного договору на інші споживчі цілі №921177 на суму 2000,00 гривень, має майновий характер оскільки стосується захисту інтересу, об`єктом якого виступає благо, що підлягає грошовій оцінці у розмірі 2000,00 грн.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, застосовується ставка судового збору у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3328,00 гривень.

Таким чином, у вказаній справі підлягає сплаті судовий збір у розмірі не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1331,20 грн та враховуючи, що Позивачка сплати судовий збір у розмірі 1233,00 грн, останній слід надати докази сплати судового збору у розмірі 98,20 грн, що буде відповідати вимогам частини четвертої статті 177 ЦПК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищезазначене, позовна заява підлягає залишенню без руху, з наданням Позивачу строку на усунення недоліків, шляхом надання належних доказів відправлення Відповідачу позовної заяви та документів, що додаються до неї, а саме: опису вкладення з номером поштового відправлення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фіскальним чеком/квитанцією про відправлення, а також надати докази сплати судового збору у розмірі 98,20 грн.

Керуючись статтями 43, 185, 187, 258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Встановити Позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити Позивачу, що у випадку неусунення зазначених недоліків заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Малахова