МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/6290/25
Провадження № 2/210/340/26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Металургійний районного суду міста Кривого Рогу у складі:

головуючої судді Вікторович Н.Ю.,

за участі:

секретаря судового засідання Біди А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Металургійної районної у місті ради про надання дозволу на зняття з реєстрації та/або дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без дозволу батька, -

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на зняття з реєстрації та/або дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без дозволу батька та просила суд зняти ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та зняти з реєстрації неповнолітню дитину - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивача зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який був розірваний рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року. Від шлюбних відносин сторони мають сина - ОСОБА_3 . Дитина перебуває на повному утриманні позивача по справі, фактично вона разом з сином проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Офіційне місце реєстрації позивача та її сина АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати згоду на виписку дитини та зняти її з реєстрації, проте відповідач відмовляється або ігнорує її звернення, у зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 вересня 2025 року вказана справа надійшла до провадження судді Вікторович Н.Ю.

Ухвалою Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 30 вересня 2025 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року залучено до участі у справі, у якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Металургійної районної у місті ради.

Ухвалою суду від 26 листопада 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні присутня не була, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, поза межами судового засідання 29 жовтня 2025 року на адресу суду надійшла заява, в якій ОСОБА_1 просила суд проводити розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, поза межами судового засідання 26 грудня 2025 року від ОСОБА_2 надійшла заява через систему «Електронний суд», в якій останній просив суд провести розгляд справи за його відсутності, у зв`язку з несенням служби у Збройних Силах України та просив суд прийняти до уваги, що добровільне надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Металургійної районної у місті ради в судовому засіданні присутній не був,поза межами судового засідання 08 січня 2026 року на адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_4 в якій остання просила розглянути справу без їх участі.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , про що Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 05 серпня 2015 року зроблено відповідний актовий запис №725, батьками дитини зазначені: батько: ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12.05.2020 року. (а.с. 10)

10 серпня 2024 року ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_5 , про що Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис №382, після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_7 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 10.08.2024. (а.с. 12)

З витягів з реєстру територіальної громади №2025/013595271 від 16.09.2025 та № 2025/013592418 від 16.09.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 5, 6)

Відповідно до п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ч.1 ст.242 ЦК України, батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Згідно з вимогами ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

З 14 березня 2022 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» від 07.02.2022 року №265, на підставі якої втратила чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 року №207.

Відповідно до п.65 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року №265 (чинного на теперішній час та подібного за змістом) зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання дитини віком до 14 років підтверджується електронними підписами батьків, що базуються на кваліфікованих сертифікатах електронних підписів, у разі подання заяви в електронній формі або за письмовою згодою другого з батьків, що надається у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до п.16 і 17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року №265, місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку.

Пунктом 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) встановлено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.

Згідно ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Зважаючи на те, що вказаними вище нормативно-правовими актами не врегульовано питання знаття з реєстрації осіб, які не досягли 14 років, без згоди іншого законного представника дитини (батька/матері) за подібних обставин, в даному випадку є можливим застосування у аналогії Закону.

Так, до правовідносин сторін, які виникли з приводу оформлення зняття з реєстрації місця проживання дитини, можливим є застосування вимог Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року»), Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, якими встановлено, що в виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відсутність реєстрації місця проживання дитини за місцем її фактичного проживання суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, що гарантовані Конституцією України та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, право на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист. Відсутність письмової згоди одного з батьків не повинна бути перешкодою для здійснення реєстрації місця проживання дітей за адресою іншого з батьків. А тому суд вважає, що із урахуванням законних інтересів дитини, необхідно надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання дитини без згоди батька.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Байт і Кеннеді проти Німеччини (п.67) «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини» (п.45). Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи те, що реєстрація місця проживання малолітньої дитини за адресою, де вона не проживає, а мешкає за фактичним місцем проживання разом зі своєю матір`ю, суперечить інтересам позивача та дитини, що суттєво обмежує реалізацію їх прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, тому суд виходячи із пріоритету як найкращих інтересів дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позовних вимог про зняття позивача з реєстрації місця проживання суд зазначає, відповідно до п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року №265 зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі: 1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5; 2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується); 3) свідоцтва про смерть або відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану. У таких випадках датою зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи є дата видачі свідоцтва про смерть або дата здійснення актового запису про смерть особи; 4) повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; 5) заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6.

З вказаного слідує, що для знятті з реєстрації місця проживання позивача ОСОБА_1 заява відповідача ОСОБА_2 не потрібна, а тому в цій частині заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ч.1 ст.8 Конституції України, Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року №265, ст.ст.11-13, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Металургійної районної у місті ради про надання дозволу на зняття з реєстрації та/або дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без дозволу батька - задовольнити частково.

Надати дозвіл на зняти з реєстрації неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , розмір сплаченого судового збору за звернення до суду з вказаним позовом в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча одинадцять гривень 20 копійок).

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя: Н. Ю. Вікторович