Справа № 565/2731/25
Провадження № 2/565/132/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бренчук Г.В., за участю секретаря судового засідання Гордійчук Г.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 10 155,00 грн заборгованості за договором №3972167 від 21 грудня 2020 року, 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору та 4 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 21 грудня 2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №3972167 за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн, строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець на виконання умов договору №3972167 від 21 грудня 2020 року передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 3 000,00 грн. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за договором та заборгованості за процентами не виконав, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за договором №3972167 від 21 грудня 2020 року в сумі 10 155,00 грн, з яких: 3 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 155,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

21 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів» та ТОВ «ФК «Управління активами» уклали договір факторингу №2106 за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором №3972167 від 21 грудня 2020 року.

03 квітня 2023 року ТОВ «ФК «Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №030423-ФК за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором №3972167 від 21 грудня 2020 року.

Відповідно до реєстру прав вимог від 03 квітня 2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10 164,00 грн, з яких: 3 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 164,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04 грудня 2025 року.

У зв`язку з перебуванням судді 04 грудня 2025 року у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні розгляд справи призначено на 24 грудня 2025 року.

Ухвалою суду від 24 грудня 2025 року розгляд справи відкладено на 13 січня 2026 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Фінпром Маркет».

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином, відзив на позов відповідач не подав.

Згідно із ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, суд встановив наступне.

21 грудня 2020 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 уклали договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №3972167 відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

В п.2 договору зазначено, що сума позики - 3 000,00 грн, строк позики - 30 днів, процентна ставка (базова) за день - 1,99% (фіксована), дата надання позики - 21 грудня 2020 року, дата повернення позики (останній день) - 21 січня 2021 року.

Проценти за договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п.3 договору).

Відповідно до п.4.1., 4.2. договору позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі.

Розділ 11 договору містить дані про позичальника, зокрема дату народження, паспортні дані, адресу проживання, номер телефону - НОМЕР_1 , номер електронного платіжного засобу: НОМЕР_2 , електронну пошту - ІНФОРМАЦІЯ_1

Договір №3972167 від 21 грудня 2020 року підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором qpbxCAxr30.

Підписавши вказаний договір, відповідач погодився із зазначеними у договорі умовами та взяв на себе зобов`язання з їх виконання.

Позивачем надано копію Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) затверджених рішенням Загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» протокол № 14/08/2020 від 14 серпня 2020 року.

З довідки про ідентифікацію убачається, що 21 грудня 2020 року о 00:40:00 ОСОБА_1 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 відправлено одноразовий ідентифікатор qpbxCAxr30, номер договору 3972167.

Факт виконання зобов`язань позикодавцем підтверджується платіжною інструкцією 9f8d96c0-d295-4958-8540-f3f0b26ac5dd, згідно з якою відправник, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», 21 грудня 2020 року перерахував 3 000,00 грн для отримувача на карту НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою №КД-000057149/ТНПП від 06 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «Фінекспрес» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», 21 грудня 2020 року успішно здійснено платіжну операцію: номер платежу 9f8d96c0-d295-4958-8540-f3f0b26ac5dd; сума 3 000,00 грн; отримувач Босик Вадим ЕПЗ номер НОМЕР_2 .

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №3972167 від 21 грудня 2020 року, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 , становить 10 155,00 грн, з яких 3 000, 00 грн - заборгованість за тілом позики, 7 155,00 грн - заборгованість за процентами.

21 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (фактор) уклали договір факторингу N2106, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі заборгованостей в розмірі портфеля заборгованості.

Акт приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу №2106 підписаний клієнтом та фактором та скріплений їх печатками 21 червня 2021 року.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №2106 від 21 червня 2021 року, до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №3972167 від 21 грудня 2020 року в сумі 10 164,00 грн з яких: 3 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7 164,00 грн -заборгованість за відсотками.

03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (клієнт) та ТОВ «Фінпром Маркет» фактор) уклали договір факторингу N030423-ФК фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі заборгованостей в розмірі портфеля заборгованості.

Акт приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу N030423-ФК підписаний клієнтом та фактором та скріплений їх печатками 03 квітня 2023 року.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу N030423-ФК від 03 квітня 2023 року, до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №3972167 від 21 грудня 2020 року в сумі 10 164,00 грн з яких: 3 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7 164,00 грн -заборгованість за відсотками.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 10 155,00 грн заборгованості за договором №3972167 від 21 грудня 2020 року, з яких: 3 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 155,00 грн - сума заборгованості за відсотками

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

За змістом ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Положеннями ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У ст.526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У ст.598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно із ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі уклали договір №3972167 від 21 грудня 2020 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» належним чином виконало свої договірні зобов`язання, перерахувавши 21 грудня 2020 року на платіжну картку відповідача кошти в сумі 3 000,00 грн. Також матеріалами справи підтверджуються обставини переходу права вимоги за вказаним договором на користь позивача.

Враховуючи, що відповідачем факт отримання кредиту та розмір заборгованості не спростовано належними та допустимими доказами, доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань за договором суду не надано, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3 000,00 грн заборгованості за основною сумою боргу за договором №3972167 від 21 грудня 2020 року.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №3972167 укладено 21 грудня 2020 року, строком на 30 днів та кінцевим терміном повернення коштів 20 січня 2021 року. Умовами договору встановлена базова процентна ставка 1,99% від суми позики за кожний день користування позикою.

З розрахунку заборгованості убачається, що проценти нараховано за період з 22 грудня 2020 року по 20 квітня 2021 року на тіло позики в розмірі 3 000,00 грн за ставкою 1,99% в день.

Нараховуючи проценти після 20 січня 2021 року позивач стверджує, що у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування.

Долучені до позовної заяви Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», на які посилається ТОВ «Фінпром Маркет» не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину договору №3972167, укладеного 21 грудня 2020 року шляхом підписання електронним підписом. Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.

Відповідно до здійсненого судом перерахунку заборгованості за процентами з урахуванням умов договору та в межах визначеного договором строку кредитування розмір процентів становить 1 791,00 грн, відповідно до розрахунку 3000/100х1,99х30.

З наданої представником відповідача копії військового квитка ОСОБА_1 , серія НОМЕР_3 , убачається, що з 21 грудня 2020 року по 21 січня 2021 року ОСОБА_1 на військовй службі не перебував, відтак відсутні підстави для застосування ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Загальний розмір заборгованості відповідача за договором №3972167 від 21 грудня 2020 року становить 4 791,00 грн (3 000,00 грн тіло позики + 1 791,00 грн проценти) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач також просить стягнути з відповідача 4 500,00 грн витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу суду подано: договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року, додатком №2 до якого є витяг з акту №1-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №579935868.1 від 24 вересня 2025 року.

Правова допомогу в даній справі надавалася позивачу адвокатом Ткаченко Ю.О. на підставі ордеру серії ВС №1287256 від 03 вересня 2025 року.

Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст.137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Allia№ce Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.

Враховуючи характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих позивачу послуг з правничої допомоги, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача з відповідача 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет»» 4 791,00 грн заборгованості за договором №3972167 від 21 грудня 2020 року, 1 142,86 грн судового збору, 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (вул. Садова, буд.31/33, м.Ірпінь, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Г.В. Бренчук