УХВАЛА

12 січня 2026 року

м. Київ

справа 343/440/25

провадження № 61-16217ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 липня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрнафта» до ОСОБА_1 про стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року Акціонерне товариство «Укрнафта» (далі - АТ «Укрнафта») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству.

Позов мотивований тим, що контрольно-ревізійною службою Західного нафтопромислового району Департаменту функціонального контролінгу ПАТ «Укрнафта», у відповідності до плану роботи на І півріччя 2024 року, проведено перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності структурного підрозділу ПАТ «Укрнафта» Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» за період з 01 січня 2020 року до 01 березня 2024 року, за результатами якої було видано акт перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності НГВУ «Долинанафтогаз» № 01/01/13/08/03-01/2/6 від 08 березня 2024 року. Під час проведеної перевірки встановлено, що із 420 установок штангових свердловин насосних, що обліковуються на балансі НГВУ «Долинанафтогаз», як мінімум 214 одиниць основних засобів не відповідають вимогам пункту 6.3.3 Стандартів організацій України № 11.2-4:2008 «Класифікація споруд та обладнання для видобутку нафти, конденсату і газу та вид робіт при їх експлуатації», та є розкомплектованими. При цьому, 209 одиниць установок штангових свердловин насосних, що обліковуються під звітом майстрів прокатно-ремонтного цеху експлуатаційного обладнання НГВУ «Долинанафтогаз», зокрема відповідача, фактично є верстатами-качалками. Також, під час перевірки, відповідно до наказу НГВУ «Долинанафтогаз» від 20 лютого 2024 року № 51, було створено комісію та проведено позачергову інвентаризацію верстатів-качалок. Під час інвентаризації встановлено, що усі верстати-качалки є розкомплектовані, а на більшості з них відсутні інвентарні номери, що значно утруднило процес їх ідентифікації, що підтверджується протоколом позачергової інвентаризації верстатів-качалок від 06 березня 2024 року. Окрім того, комісія провела додаткове фактичне зважування комплектуючих частин верстатів-качалок для встановлення кількісного показника (ваги) від нестачі і залишків, за результатами якого складено довідку про вагу комплектуючих до верстатів-качалок згідно паспортних даних та проведення фізичного зважування вагою ВК-ІК (інвентарний № 79025) від 06 березня 2024 року. Згідно з пунктом 1 договору про повну індивідуальну відповідальність від 29 січня 2020 року, укладеного з відповідачем, працівник, що займає посаду майстра з ремонту устаткування бригади № 1 з комплексного обслуговування i ППP нафтопромислового устаткування на об`єктах видобутку прокатно-ремонтного цеху експлуатаційного обладнання НГВУ «Долинанафтогаз», aбo виконує роботу безпосередньо пов`язану з прийманням, зберіганням i видачею товарно-матеріальних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. Проведеною інвентаризацією матеріальних цінностей, що перебувають під звітом матеріально-відповідальної особи ОСОБА_1 , виявлено нестачу комплектуючих верстатів-качалок різних моделей на загальну суму 208 955,88 грн та лишки комплектуючих на суму 325 030,76 грн. У відповідності до пункту 3 договору про повну індивідуальну відповідальність, у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру збитків, завданих підприємству та їх відшкодування відбувається у відповідності до чинного законодавства. Згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 116 «Про затвердження Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей» із змінами і доповненнями, бухгалтерією НГВУ «Долинанафтогаз» надано розрахунок суми відшкодування збитків від нестачі ТМЦ у ОСОБА_1 , що станом на 08 березня 2024 року склала 250 747,05 грн з ПДВ.

Враховуючи викладене, АТ «Укрнафта» просило стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 250 747,05 грн з ПДВ, а також судові витрати по справі.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року, в задоволенні позову АТ «Укрнафта» відмовлено.

У грудні 2025 року АТ «Укрнафта» через підсистему «Електронний суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 липня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року, в якій, посилаючись на неправильні застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у справі складає 250 747,05 грн, яка станом на 01 січня 2025 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 х 250 = 757 000,00 грн).

Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України справа не відноситься до тієї категорії справ, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та судову практику у цій категорії справ.

Касаційна скарга не містить посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 липня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрнафта» до ОСОБА_1 про стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков
Р. А. Лідовець
Д. Д. Луспеник