Справа № 713/3202/25
Провадження №2/713/50/26
РІШЕННЯ

іменем України

08.01.2026 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Матейчук-Степан Л.Ю., відповідача ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Центр надання адміністративних послуг Вашківецької міської ради про виключення відомостей з актового запису про народження дитини ,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , Центр надання адміністративних послуг Вашківецької міської ради про виключення відомостей з актового запису про народження дитини.

В позові вказує, що 05 червня 2024 року між ним та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб. Шлюбне життя не склалося ОСОБА_1 вже серпні 2024 року подала заяву про розірвання шлюбу. Рішенням суду від 04.12.2024 року шлюб між ним та ОСОБА_1 був розірваний.

Відповідно до правил ЦПК рішення про розірвання шлюбу набуло чинності 04.01.2025.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_4 . Згідно свідоцтва про народження, виданого 21.01.2025 батьком дитини записаний ОСОБА_3 .

Зазначав, що не був присутній під час реєстрації народження дитини, тому він не надавав згоди на запис його, як батька дитини, в тому числі визначення імені та прізвища дитини також здійснювалося ОСОБА_1 на власний розсуд без його згоди.

На момент народження та реєстрації народження ОСОБА_4 , шлюб між ним та ОСОБА_1 був розірваний, тому для реєстрації народження в порядку передбаченому ст. 133 СК України, ОСОБА_1 необхідно було підтвердити, що дитина була зачата в шлюбі.

Згідно свідоцтва про народження дитина - ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до загальновідомої інформації термін вагітності у жінок періодизують за двома системами: близько 40 акушерських тижнів (280 днів) від першого дня останнього менструального циклу, або 37 тижнів (259 днів) від дня запліднення. Орієнтовний період запліднення (зачаття) дитини, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 становить з 30 березня по 20 квітня 2024 року, а шлюб між ним та ОСОБА_1 був укладений 05.06.2024, тобто дитина за будь-яких обставин не була зачата в шлюбі. Інформації про те, що дитина народилася раніше визначеного медичними нормами строку, не має.

Вважав, що що дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зачата до укладення шлюбу між ним та ОСОБА_1 та народилася після припинення шлюбу, що повністю унеможливлює визначення походження цієї дитини від нього, як батька, в порядку визначеному статтями 122, 133 СК України.

В даному випадку походження дитини має визначатися на підставі приписів статей 125, 126 України - за спільною заявою матері та батька дитини. Заяви про визнання себе батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , він не подавав.

Просив ухвалити рішення про виключення запису про ОСОБА_3 , як батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з актового запису № 5 від 21.01.2025 про народження дитини; Судові витрати покласти на відповідачів в рівних частинах .

Позивач в адресованій суду заяві просить розглядати справу у його відсутність Повністю підтримує позовні вимоги та просить розглядати справу у його відсутність.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, Вказували на те, що згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області №347/1914/24 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано - 04.12.2024 року. Однак, рішення суду першої інстанції набрало законної сили 06 січня 2025 року .

Згідно свідоцтва про народження серії № НОМЕР_1 дитина ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законнії сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті сама особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружину дитини.

Як зазначено вище рішення суду про розірвання шлюбу набрало законної сили 06.01.2025 року (а не 04.01.2025 року) як зазначає позивач у своїй позовній заяві, а дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тому твердження позивача, що на момент народження ОСОБА_5 , шлюб був розірваний - не відповідає дійсності.

Крім того, не є вірним твердження позивача про те що порушено порядок визначення походження дитини від останнього так як дитина народилася до спливу десяти місяців після припинення шлюбу (ч.2 ст.122 СК України).

Вважали, метою звернення позивача з даним позовом до суду стало винесене рішення Вижницького районного суду Чернівецької області №713/805/25 від 31.07.2025 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.03.2025 року і до досягнення ним повноліття.

Крім того, позивачем не надано до позовної заяви доказів, які б свідчили про відсутність кровного споріднення між позивачем як батьком та дитиною ОСОБА_6 відповідно до приписів п.2. ст.136 СК України.

Позивач зобов`язаний був провести молекулярно-генетичну експертизу та надати письмовий висновок, як доказ про відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною (якщо такою експертизою такі дані будуть встановлені).

Адже для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово- генетичної) експертизи.

І саме цей доказ являється одним із головних доказів у даній категорії справ.

Саме лише припущення позивача щодо відсутності кровного споріднення між ним та дитиною, не може бути доказом по справі. Натомість належних, допустимих, достовірних га достатніх доказів того, що позивач не є біологічним батьком дитини ОСОБА_6 не надано.

Крім того вважали, що Центр надання адміністративних послуг (ЦНАП) не є належним відповідачем , оскільки орган державної реєстрації актів цивільного стану є юридично особою, яка несе відповідальність за внесені актові записи, а ЦНАП виступає посередником між особою та РАЦС, приймаючи документи ті передаючи їх до РАІДС для виконання відповідних процедур. Просили у задоволенні вимог відмовити

Представник відповідача Центру надання адміністративних послуг Вашківецької міської ради в судове засідання не з`явився в адресованій суду заяві не заперечує щодо задоволення проти задоволення вимог та просить справу розглядати у їх відсутність.

Суд заслухавши доводи відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 червня 2024 року між сторонами був зареєстрований шлюб.

Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області №347/1914/24 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано - 04.12.2024 року. Рішення суду набрало законної сили - 06 січня 2025 року.

В свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 , виданого 21.01.2025 року Центром надання адміністративних послуг Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьками якого зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Рішенням суду від 37.07.2025 року позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволено.

Ухвалити стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.03.2025 року і до досягнення ним повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн (тисячу двісті одинадцять гривень 20 коп.).

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку відмовлено.

Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Пунктами 2.13,2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що Судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК, - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

Згідно ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК, шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство.

Для встановлення чи оспорювання батьківства проводиться експертиза ДНК.

Експертиза ДНК або молекулярно-генетична експертиза призначається з метою формування належної, допустимої та достатньої за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» доказової бази.

Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (при наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. В результаті проведення ДНК-аналізу на предмет встановлення батьківства ймовірність похибки позитивного висновку становить 0,000001%. Негативний факт батьківства встановлюється із 100% ймовірністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Статтею 133 СК України передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Як роз`яснено в пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорювання батьківства» (Калачова проти Російської Федерації, № 3451/01, 34, від 7 травня 2009 року).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 89 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, на спростування батьківства переважне доказове значення має ДНК-тест, тобто висновок молекулярно-генетичної експертизи.

За приписами ч. 5 ст. 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 січня 2023 року у справі № 172/1206/21 (провадження № 61-9183св22) зазначається, що за приписами ч. 5 ст. 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.02.2021р. в справі № 615/483/20.

Аналогічні правові висновки містяться також у постанові Верховного Суду у справі № 332/1618/22 від 10.01.2024р.

Отже, позивач (особа, яка оспорює батьківство) має надати докази, що він не є батьком дитини, а також, що в момент реєстрації себе батьком дитини він не знав, що не є її батьком.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини другої статті 77, статті 81 ЦПК України відповідач має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.

Судом встановлено, що позивач не надав ДНК-тест на підтвердження чи відсутність батьківства по відношенню дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився. Також ним не заявлено клопотань з приводу призначення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Відповідачка в судовому засіданні вказувала, що у разі призначення даної експертизи не буде заперечувати та надасть всі необхідні матеріали для її проведення, оскільки не сумнівається у батьківстві позивача.

Таким чином, доводи позивача щодо відсутності між ним та дитиною кровного споріднення не підтверджується жодним доказом.

Головною умовою для задоволення позову про оспорювання батьківства згідно зі ст.136 СК України є встановлення саме факту відсутності біологічного батьківства, який у даній справі не доведений, підстави для виключення відомостей про позивача як батька з актового запису про народження дитини відсутні.

Крім того відповідачем в даній категорії справ є другий з батьків, або опікун.

Оскільки при поданні позову ставиться вимога і про оспорювання батьківства і про виключення з актового запису (внесення змін до актового запису) про народження дитини, то третьою особою необхідно залучити органи РАЦС, який у разі задоволення позову виконує дане рішення. Такими чином ЦНАП не є належним відповідачем у даній категорії справи.

Беручи до уваги встановлені обставини, досліджені докази та вимоги закону, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Згідно ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Центр надання адміністративних послуг Вашківецької міської ради про виключення відомостей з актового запису про народження дитини ,- відмовити.

Складання повного тексту рішення відкладено на строк десять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_2 .

Центр надання адміністративних послуг Вашківецької міської ради, юридична адреса вул. Шевченка,22 м. Вашківці, Вижницький район, Чернівецька область .

Повний текст рішення виготовлено -12 січня 2026 року.

Суддя Антоніна КИРИЛЯК