Справа № 638/552/26
Провадження № 2-з/638/68/26
УХВАЛА

15 січня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2026 надійшла заява ОСОБА_1 (далі Заявник, ОСОБА_1 ), представник - адвокат Максимець О.Б.), у якій вона просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони нотаріусам, суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані із державною реєстрацією речових прав на нерухоме і рухоме майно та корпоративні права, а саме: ТОВ «ПРАЙД-ЕНЕРГО», (100 % статутного капіталу); ТОВ «КОМПАНІЯ «ПРАЙД», (100 % статутного капіталу); Твердопаливна котельня 174,5 кв. м., нежитлове приміщення під літ. А1 за адресою: АДРЕСА_1 ; Житловий будинок, загальною площею 71,8 кв. м. з господарсько-побутовими будівлями та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 ; Земельна ділянка, загальною площею 0,1109 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; Нежитлова будівля під літ. А, сарай під літ. Б, загальна площа 118,1 кв. м., розташована за адресою, АДРЕСА_3 ; Земельна ділянка 0,4706 га, кадастровий номер: :04:004:0268; розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; Земельна ділянка 44995 кв. м., розташована за адресою: с. Богуславка, Борівська територіальна громада, Ізюмський район, залізничний під`їзд; 10. Земельна ділянка, загальною площею, 0,02 га, кадастровий номер: :04:002:0333; Земельна ділянка, загальною площею, 0,02 га, кадастровий номер: :04:002:0334; Земельна ділянка, загальною площею, 0,02 га, кадастровий номер: :04:002:0335; Земельна ділянка, загальною площею, 0,02 га, кадастровий номер: :04:002:0336; Земельна ділянка, загальною площею, 0,02 га, кадастровий номер: :04:002:0337; Земельна ділянка, загальною площею, 0,02 га, кадастровий номер: :04:002:0342; Бетонний завод; Автомобіль марки BMW 3, 2015 року випуску, днз НОМЕР_1 ; Автомобіль марки LEXUS ES 330, 2004 року випуску, днз НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 ; Автомобіль КАМАЗ, днз НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 ; Автомобіль КАМАЗ, днз НОМЕР_6 , VIN: НОМЕР_7 ; Автомобіль ВАЗ 21093, 2000 року випуску. В якості правових підстав звернення зазначає норми статей 2, 8, 15, 55 Сімейного кодексу України та 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина друга статті 149 ЦПК України).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.03.2024 у справі № 296/10297/23, від 02.04.2024 у справі №465/4475/23).

Заявник зазначає, що має намір звернутися до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах, про визнання права спільної сумісної власності на майно набуте під час перебування у фактичних шлюбних відносинах, про розподіл спільного сумісного майна набутого під час перебування у фактичних шлюбних відносинах.

Відповідно до статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

У заяві про забезпечення позову заявником повинні бути зазначені причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності такого заходу, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Суд враховує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20 (провадження №12-90гс20) зазначено, що: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У заяві про забезпечення позову Заявник зазначає, що безпідставне оформлення Відповідачем речових прав, призведе до збільшення дій та витрат необхідних для поновлення прав Позивача, а також вказав, що найбільш значним фактором необхідності застосування заходів забезпечення позову є обставини, які свідчать про суб`єктивне ставлення Відповідача, зокрема, докази зовнішнього прояву належності та добросовісності його поведінки, дії, на підставі оцінки яких суд може встановити чи здатна така особа в майбутньому, вже на стадії виконання рішення суду вжити заходів направлених, у супереч Закону, на ухилення від виконання рішення суду, що призведе до нівелювання самого інституту судового захисту, так як в даному випадку може не відбутись реального відновлення прав особи, що суперечить самому принципу ефективності судового рішення.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд враховує, що відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ, напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reason able relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).

При цьому, загальними засадами цивільного законодавства, згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України, є справедливість, добросовісність та розумність. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 Цивільного кодексу України).

Разом із тим, із заяви про забезпечення позову неможливо встановити, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки Заявник здійснив формальне посилання на такі обставини.

Обов`язок доведення обставин, які указували б на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

При цьому, суд враховує, що вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Аналогічний висновок викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22.

Разом із тим, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна (у тому числі грошових сум, цінних паперів, корпоративних прав тощо) чи підготовчі дії до його реалізації.

За змістом пунктів 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд встановив відсутність доказів, які б підтверджували право власності ОСОБА_2 на майно, на яке Заявник просить застосувати заходи забезпечення позову, а саме на: ТОВ «ПРАЙД-ЕНЕРГО», (100 % статутного капіталу); ТОВ «КОМПАНІЯ «ПРАЙД», (100 % статутного капіталу); земельну ділянка 44995 кв. м., розташована за адресою: с. Богуславка, Борівська територіальна громада, Ізюмський район, залізничний підїзд; бетонний завод; автомобіль марки BMW 3, 2015 року випуску, днз НОМЕР_1 ; автомобіль марки LEXUS ES 330, 2004 року випуску, днз НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 ; автомобіль КАМАЗ, днз НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 ; Автомобіль КАМАЗ, днз НОМЕР_6 , VIN: НОМЕР_7 ; автомобіль ВАЗ 21093, 2000 року випуску (автомобіль КАМАЗ, днз НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 ; автомобіль КАМАЗ, днз НОМЕР_6 , VIN: НОМЕР_7 належать, згідно із наданими доказами Заявниці), Інформація з Державного реєстру речових прав на решту нерухоме майно надана станом на 23.12.2025, при тому що із заявою Заявниця звернулася 13.01.2026. Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те що ОСОБА_2 є засновником юридичних осіб не є підтвердженням його права власності на відповідні корпоративні права. Посилання на декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 2025 року, яка охоплює попередній рік (2024), не є належним доказом права власності ОСОБА_2 на зазначене вище майно.

Враховуючи вищезазначене, відсутність доказів належності права власності спірного майна, а також відсутність доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, суд відмовляє в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149153, 263 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у заяві про забезпеченні позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя О.В. Малахова