УХВАЛА

08 січня 2026 року

м. Київ

справа № 362/4814/24

провадження № 61-14246ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 липня

2025 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду

від 09 жовтня 2025 рокуу справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила:

- визнати житловий будинок, право власності на який підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 від 02 березня

2012 року та земельну ділянку, кадастровий номер :01:017:0040, власником якого вказано ОСОБА_2 , спільним майном подружжя та поділити між сторонами в рівних частках по 1/2 частки за кожним та визнати за сторонами право власності на житловий будинок по 1/2 частки. Право спільної сумісної власності припинити.

У вересні 2024 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов, у якому просив визнати його особистою приватною власністю житловий будинок загальною площею 109,7 кв. м, житловою площею 58,8 кв. м, що розташований

за адресою: АДРЕСА_1 .

Васильківський міськрайонний суд Київської області рішенням від 16 липня

2025 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду

від 09 жовтня 2025 року, відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнив.

Визнав житловий будинок загальною площею 109,7 кв. м, житловою площею

58,8 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 особистою приватною власністю

ОСОБА_2 .

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 15 140,00 грн.

13 листопада 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Носенко А. Г., через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року у зазначеній справі.

Верховний Суд ухвалою від 02 грудня 2025 року поновив ОСОБА_1 строк

на касаційне оскарження рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду

від 09 жовтня 2025 року, відкрив касаційне провадження у цій справі.

18 грудня 2025 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 ,

в інтересах якої діє представник - адвокат Носенко А. Г., про зупинення виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 липня

2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року

до закінчення касаційного провадження.

Клопотання обґрунтоване тим, щостаршим державним виконавцем Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дубчак І. О. відкрито виконавче провадження

ВП № НОМЕР_2 від 11 грудня 2025 року з примусового виконання виконавчого листа № 362/4814/24, виданого 18 листопада 2025 року Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат зі сплати судового збору у розмірі 15 140,00 грн, а також виконавчого збору у розмірі 1 514,00 грн та мінімальних витрат виконавчого провадження.

Таким чином примусове виконання оскаржених судових рішень уже фактично розпочато, що створює реальну та безпосередню загрозу подальшого застосування заходів примусового виконання, у тому числі звернення стягнення на інше майно заявника, внесення змін до державних реєстрів та ускладнення або неможливості відновлення порушених прав у разі скасування судових рішень у касаційному порядку.

До клопотання представник заявника додав постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 від 11 грудня 2025 року, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору від 11 грудня 2025 року, а також постанову про арешт коштів боржника від 11 грудня 2025 року

у вказаному виконавчому провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання та зміст оскаржених судових рішень, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання

про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції

за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Заява (клопотання) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення

або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.

Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення

або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

Вирішуючи клопотання про зупинення виконання судових рішень, суд виходить

з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення

є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення

у визначеному законом порядку.

Статтею 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові

для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за

її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися

на припущеннях, кожна сторона повинна довести і обставини, на які посилається

як на підставу своїх вимог чи заперечень.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання

про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Сама по собі наявність у суду касаційної інстанції права на зупинення виконання судового рішення та незгода сторони із цим рішенням не є підставою для зупинення його виконання.

Зупинення виконання (дії) рішення є винятковим заходом і має застосовуватися лише у випадках, коли це дійсно необхідно для запобігання негативним наслідкам, які не можна буде виправити в майбутньому у разі скасування судового рішення.

Отже, враховуючи обов`язковість судового рішення, клопотання про зупинення його виконання або зупинення його дії має бути достатньо обґрунтованим та відповідати законодавчо закріпленим гарантіям врахування прав та інтересів усіх учасників справи, забезпечувати збалансованість їх інтересів.

Враховуючи викладені у клопотанні доводи, які підтверджені відповідними доказами, а також те, що заявником доведено, що на момент звернення до суду

з касаційною скаргою вчиняються виконавчі дії щодо примусового виконання оскаржених судових рішень, а тому з метою усунення необхідності вирішення

у майбутньому процесуального питання повороту виконання судового рішення

в разі можливого його скасування, задля забезпечення дотримання балансу інтересів сторін та запобігання порушенню конституційних прав та свобод, зокрема, заявника, Верховний Суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 16 липня 2025 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року, підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 260, 436 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 - задовольнити.

Зупинити виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2025 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров