У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

«14» січня 2026 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Тесленко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Бебешко Д.С.,

представника відповідача Процюка В.Р.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання представника відповідача Головного управління ДПС у Київській області - Цатурян Е. про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

до Солом`янського районного суду міста Києва 17 квітня 2025 року після розгляду апеляційної скарги з Київського апеляційного суду надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про відшкодування шкоди.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року скасовано, направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

06 травня 2025 року на підставі протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О.

У період з 02 червня 2025 року по 18 червня 2025 року суддя перебувала у відпустці.

Ухвалою від 19 червня 2025 року справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про відшкодування шкоди, - прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі; розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено підготовче засідання.

15 грудня 2025 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про зупинення провадження по справі, яке обґрунтовано наступним. На думку Позивача з боку контролюючого органу мали місце неправомірні дії, а саме: проведення позапланової документальної перевірки та прийняття податкових повідомлень - рішень Головним управлінням ДФС у Київській області. Підпунктом 1.1. пункту 1 статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) зазначено, що ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. ПК України визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 ПК України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику/ Згідно підпункту 21.1.1. пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України (далі - ПК України) посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з ПК України та іншими законами України, іншими нормативними актами. Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України зазначено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 ПК України), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи. Підпунктом 41.5. пункту 41.1 статті 41 ПК України визначено, що повноваження і функції контролюючих органів визначаються ПК України, Митним кодексом України та законами України. Розмежування повноважень і функціональних обов`язків контролюючих органів визначається законодавством України. Пунктом 54.3. статті 54 ПК України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: 54.3.1. платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при

здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають, декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; 54.3.2. дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган 54.3.5 дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом. Пунктом 54.5. статті 54 ПК України визначено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим КодексомРішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 року у справі №840/4383/18 було прийнято визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення ГУ ДФС у Київській області, а саме: податкове повідомлення - рішення № від 07.12.2017 на суму 1402426,25 грн.; податкове повідомлення - рішення № від 07.12.2017 року на суму 3476254,88 грн.; податкове повідомлення - рішення № від 07.12.2017 року на суму 1063536,25 грн.; податкове повідомлення - рішення № від 07.12.2017 року на суму 510,00 грн.; податкове повідомлення - рішення № від 07.12.2017 року на суму 985031,25 грн.; податкове повідомлення - рішення № від 07.12.2017 року на суму 510,00 грн.; податкове повідомлення - рішення № від 07.12.2017 року на суму 170,00 грн.; податкове повідомлення - рішення № від 07.12.2017 на суму 12762434,93 грн.; податкове повідомлення - рішення № від 07.12.2017 на суму 510,00 грн.; вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 07.12.2017 на суму 46266 грн; рішення № від 07.12.2017 на суму 510,00 грн.; рішення № від 07.12.2017 на суму 4626,60 грн.Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2024 року у справі №810/4383/18 суд постановив відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про відшкодування шкоди.Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від20.09.2024 року було прийнято відкрити касаційне провадження за касаційногою скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від09.02.2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2024 у справі №840/4383/18.Відповідно до приписів п. 6 ч. 1 ст. 227 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Враховуючи вищевикладене просив зупинити провадження по справі №760/27379/24 до отримання рішення Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №840/4383/18.

В підготовче судове засідання призначене на 14 січня 2026 року позивач не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в позовній заяві просила розгляд справи здійснити за її відсутності.

Представник відповідача в підготовче засідання з`явився, клопотання про зупинення провадження підтримав з підстав, які в ньому викладені.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Підстави для зупинення провадження у справі визначені у статтях 251, 252 ЦПК України. При цьому, передбачені ст. 251 ЦПК України підстави для зупинення провадження у справі є обов`язком суду, в той же час підстави для зупинення провадження передбачені ст. 252 ЦПК України є правом суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: 1) смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; 2) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; 3) призначення або заміни законного представника у випадках, передбачених статтею 63 цього Кодексу; 4) надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення подружжя, крім випадків, передбачених частиною другою статті 111 Сімейного кодексу України; 4 - 1) звернення обох сторін з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з проведенням медіації; 5) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді; 6) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, вказаною нормою визначено вичерпний перелік випадків у яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 1 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що: «метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду».

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у цій справі має значення для цивільної справи, яка розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернулась до суду з позовною заявою щодо стягнення моральної шкоди завданої внаслідок неправомірних дій держави в особі ДФС з проведення незаконної перевірки та безпідставного нарахування податкових зобов`язань посилаючись в обґрунтування позовних вимог на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 року у справі № 810/4383/18, яким визнані протиправними, та скасовані податкові повідомлення рішення ГУ ДФС у Київській області, а саме - податкове повідомлення-рішення № від 07.12.2017 на суму 1402426,25 грн.; податкове повідомлення рішення № від 07.12.2017 на суму 3476254,88 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 07.12.2017 на суму 1063536,25 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 07.12.2017 на суму 510,00 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 07.12.2017 на суму 985031,25 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 07.12.2017 на суму 510,00 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 07.12.2017 на суму 170,00 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 07.12.2017 на суму 12762434,93 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 07.12.2017 на суму 510,00 грн.; вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 07.12.2017 на суму 46266 грн.; рішення № від 07.12.2017 на суму 510,00 грн.; рішення № від 07.12.2017 на суму 4626,60 грн., в задоволенні адміністративного позову ГУ ДФС у Київській області до неї про стягнення податкового боргу відмовлено; а також на Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2024 р. у справі № 810/4383/18, якою зазначене рішення суду залишено без змін.

При цьому, як вбачається з клопотання представника відповідача Ухвалою Верховного суду від 20 вересня 2024 року клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження - задоволено; поновлено строк на касаційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року у справі №810/4383/18; відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року у справі №810/4383/18; витребувано з Одеського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи № 810/4383/18.

Таким чином, існують обставини, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі зупинити.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи суд, з`ясувавши пов`язаність справи, яка розглядається, з іншою справою, що перебуває у провадженні іншого суду, та чим обумовлюється неможливість розгляду справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі.

Так, з огляду на викладене та враховуючи, що зупинення провадження у справі з підстав, визначених статтею 251 ЦПК, є обов`язком, а не правом суду, наявні підстави для зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦПК України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Таким чином, після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, тобто набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи, відповідач зобов`язаний повідомити про це суд.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 251, 252, 253, 258 - 261, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача - Головного управління ДПС у Київській області - Цатурян Е. про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про відшкодування шкоди, - задовольнити.

Зупинити провадження у справі № 760/27379/24 (провадження № 2/760/1660/26) запозовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про відшкодування шкоди, - до закінчення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, тобто до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду, від якої залежить вирішення справи, а саме у справі №810/4383/18.

Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, зобов`язати відповідача невідкладно повідомити про це суд.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя І. О. Тесленко