У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - Зарева Н.І., з участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання відповідача про зупинення провадження у цивільній справі за позовною заявою:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», , адреса: вул. С. Бандери, будинок 87, оф. 54, м. Львів, 79013, до

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

П`ятого грудня 2025 року від відповідача надійшло письмове клопотання, в якому він просить зупинити провадження у справі.

Клопотання мотивоване тим, що відповідач на даний час проходить військову службу у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_2 , виконуючи конституційний обов`язок із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що підтверджується довідкою, вданою командиром цієї військової частини.

У судове засідання з розгляду клопотання відповідач та його представник не з`явилися, однак представник відповідача подав письмову заяву, в якій просив розгляд поданого клопотання проводити у відсутності відповідача та його представника.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд у його відсутності не подав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Як встановлено судом з довідки від 12.11.2025 № 7577, виданої командиром військової частини НОМЕР_2 , старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 з 07.08.2022 по теперішній час.

Дослідивши подане клопотання та матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд дійшов таких висновків.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 16 липня 2025 року по справі № 754/947/22 (провадження № 14-74цс25) зазначила, що зупинення провадження у справі можливе лише за умов перебування відповідної особи у складі ЗСУ у військовій частині, яка переведена на воєнний стан і виконує бойові завдання у зоні бойових дій. Довідка військової частини про перебування військовослужбовця на військовій службі у цій частині під час дії воєнного стану, запровадженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», складена відповідно до чинної Інструкції, зокрема за формою № 5, не є належним або достатнім доказом, який би свідчив про наявність підстави застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Введення на території України воєнного стану для забезпечення відсічі та стримування агресії російської федерації, зокрема можливостями ЗСУ, передбачає, що настає особливий період, упродовж якого, зокрема здійснюється мобілізація.

У зв`язку з цим з оголошенням воєнного стану на всій території України ЗСУ починає функціонувати на всій території України в умовах особливого періоду, який передбачає переведення ЗСУ у повному складі на території усієї України на воєнний стан, зокрема організацію і штат воєнного часу.

Відповідно, будь-який військовослужбовець в Україні, мобілізований до ЗСУ, який здійснює військову службу у конкретній військовій частині під час воєнного стану, введеного Указом, є таким, що перебуває у штаті воєнного часу ЗСУ, які переведені на воєнний стан.

Військовослужбовець може перебувати у військовій частині ЗСУ, яка незадіяна до ведення воєнних (бойових) дій, але це не виключає його оперативного відрядження до іншої військової частини, яка задіяна у відповідних діях.

Тому, з урахуванням процесуальних прав військовослужбовця, у пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України мова йде саме про переведення ЗСУ на воєнний стан. Ця норма процесуального права не містить виключень щодо ситуацій, коли здійснення конкретних завдань військовослужбовцем, який перебуває на військовій службі у військовій частині ЗСУ під час воєнного стану, об`єктивно не перешкоджають йому брати участь у судових засіданнях. У цьому випадку, до внесення змін у процесуальне законодавство, використання військовослужбовцем свого права, залежить від його власної совісті. Це не позбавляє суд права оцінювати ці дії з точки зору добросовісності учасника процесу.

Окрім зазначеної вище довідки відповідач не надав інших доказів на підтвердження перебування ним на військовій службі, безпосередньої участі у бойових діях тощо.

Крім того, відповідач не позбавлений передбаченої статтею 212 ЦПК України можливості взяти участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 212 ЦПК України, учасник справи, його представник подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

Частиною 4 статті 212 ЦПК України передбачено, що учасник справи, його представник бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). У разі відсутності в учасника справи, його представника засобів електронної ідентифікації, передбачених абзацом першим цієї частини, ідентифікація такої особи здійснюється відповідно до вимог Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

Разом з тим, з матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 має представника адвоката Сенича Івана Івановича, який діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 04 листопада 2025 року та може брати участь в судових засіданнях як його представник.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого клопотання, у зв`язку з чим у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 55, 251, 253, 260, 261, 353, 354 ЦПК України,суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.І. Зарева