УХВАЛА

12 січня 2026 року

місто Київ

справа № 607/26966/24

провадження № 61-16286ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП1» на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП1» про визнання кредитного договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

1. У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП1»

(далі - ТОВ «ФК «ТОП1») про визнання кредитного договору недійсним.

2. На обґрунтування позову зазначив, що у період з 21 жовтня 2024 року

по 01 листопада 2024 року перебував за межами України, в Молдові та Єгипті, що підтверджується відмітками в паспорті позивача для виїзду за кордон. У вказаний період невідома позивачу особа одержала в авторизованому центрі ПАТ «Київствар» сім-карту з номером телефону, яким користувався позивач, як фінансовим номером в ПАТ КБ «Приватбанк», і провела за допомогою зазначеного номеру авторизацію від імені позивача в додатку «ДІЯ», здійснивши таким чином порушення правил експлуатації електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку або порядку чи правил захисту інформації, яка в них обробляється.

3. У подальшому, невідома позивачу особа, від його імені уклала 31 жовтня 2024 року кредитний договір з ТОВ «ФК «ТОП1», отримала від імені позивача кошти за таким договором, що підтверджується повідомленнями в додатку «ДІЯ». Між сторонами було укладено кредитний договір 31 жовтня 2024 року за допомогою електронного цифрового підпису позивача, який було незаконно здобуто невідомою позивачу особою шляхом порушення правил експлуатації електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку або порядку чи правил захисту інформації, яка в них оброблюється.

4. Вказані обставини свідчать про відсутність волевиявлення позивача на укладення з відповідачем оспорюваного кредитного договору від 31 жовтня

2024 року.

5. Таким чином, оскільки спірний договір було укладено відповідачем з порушенням вимог частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», позивач просив визнати його недійсним на підставі частини першої статті 203 ЦК України.

Короткий зміст судових рішень

6. Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «ТОП1» про визнання кредитного договору недійсним задоволено.

Визнано недійсним договір позики «ТОП Вибір» № -246727, укладений в електронній формі 31 жовтня 2024 року о 08:11:32 год. між ТОВ «ФК «ТОП1» та ОСОБА_1 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

7. Заочне рішення мотивовано тим, що судом першої інстанції достеменно встановлено, що під час укладення спірного договору, що мало місце 31 жовтня 2024 року по АДРЕСА_1 , позивач

ОСОБА_1 перебував за межами території України, а тому не міг укладати оспорюваний договір позики №-246727 від 31 жовтня 2024 року та не міг виявляти (спрямовувати) свою волю на його укладення.

8. Не погодившись із таким судовим рішенням, ТОВ «ФК «ТОП1»оскаржив його до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

9. Ухвалою від 04 грудня 2025 року Тернопільський апеляційний суд закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «ТОП1» на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2025 року як помилково відкрите. Апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ТОП1» на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2025 року повернув скаржнику, як подану передчасно та роз`яснив, що тільки у разі залишення судом першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення без задоволення воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку згідно з частино четвертою статті 287 ЦПК України.

10. Ухвала мотивована тим, що відповідач, який бажає оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку, повинен дотриматися процедури перегляду заочного рішення в суді першої інстанції. Суд установив, що ТОВ «ФК «ТОП1» із заявою про перегляд заочного рішення не зверталося. Тому апеляційний суд констатував, що заявником не дотримано спеціального порядку перегляду заочного рішення, що є підставою для закриття апеляційного провадження як помилково відкритого та повернення апеляційної скарги.

Доводи та вимоги особи, яка подала касаційну скаргу

11. 24 грудня 2025 року ТОВ «ФК «ТОП1» звернулося через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду із касаційною скаргою, підписану представником Тофан М. В., у якій просило скасувати ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції.

12. Касаційна скарга мотивована тим, що 13 жовтня 2025 року судом першої інстанції було винесено рішення у справі, яким позов задоволено в повному обсязі. Заявник зазначив, що судом першої інстанції було порушено порядок заочного розгляду справи, а саме не було дотримано умов частини першої статті 281 ЦПК України, якою передбачено, що суд про заочний розгляд справи постановляє ухвалу. Даної ухвали винесено не було. У шапці рішення суду першої інстанції судом не було вказано, що рішення є Заочним, що також ввело

ТОВ «ФК «ТОП1» в оману про вид рішення.

13. ТОВ «ФК «ТОП1» вважає, що дії суду щодо закриття апеляційного провадження як помилково відкритого знаходяться поза межами процесуальної компетенції суду апеляційної інстанції. На відсутність у суду апеляційної інстанції права закривати апеляційне провадження як помилково відкрите за наявності ухвали про відкриття апеляційного провадження наголосила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 вересня 2025 року у справі № 601/485/23.

14. Враховуючи наведене, ТОВ «ФК «ТОП1» вважає, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права внаслідок закриття апеляційного провадження у справі як помилково відкритого.

Право застосоване судом та оцінка доводів касаційної скарги

15. Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України в разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

16. Ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про (1) закриття провадження у справі, (2) залишення заяви без розгляду,

(3) відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду,

(4) скасування рішення третейського суду, (5) видачу виконавчого листа,

(6) відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду (постанови Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі

№ 127/2-н-439/09 (провадження № 61-18192св18), від 06 березня 2020 року у справі № 1121/1717/12-ц (провадження № 61-22788св19), від 11 листопада

2020 року у справі № 461/11703/15-ц (провадження № 61-2382св20),

від 08 червня 2021 року у справі № 2-1207/2011 (провадження № 61-1546св21)).

17. Тобто ухвала про закриття апеляційного провадження та повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

18. Із матеріалів касаційної скарги, аналізу змісту оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для виникнення сумнівів щодо правильності застосування судом норм процесуального права.

19. Такого висновку Верховний Суд дійшов з огляду на таке.

20. Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

21. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлено зміст, форму, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

22. Приписами ЦПК України для відповідача встановлено особливий порядок оскарження заочного рішення - шляхом попереднього подання до суду, що його ухвалив, заяви про перегляд цього рішення (стаття 284 ЦПК України).

23. Так, відповідно до статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

24. Відповідно до частини четвертої статті 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

25. За приписами частини другої та третьої статті 288 ЦПК України позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

26. Отже, процесуальним законом визначено спеціальний порядок перегляду заочного рішення, який здійснюється судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення або в разі ухвалення повторного заочного рішення.

27. Положення процесуального закону є чіткими, а отже передбачуваними.

28. Судова практика судів першої та апеляційної інстанції щодо застосування положень статті 287 ЦПК України є одноманітною та підтримана висновками викладеними, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 березня 2019 року в справі № 462/3542/16, від 12 червня 2019 року в справі № 308/8618/17 і від 05 лютого 2020 року в справі № 369/1534/18.

29. Установивши, що з заявою про перегляд заочного рішення заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня

2025 року ТОВ «ФК «ТОП1» до місцевого суду не зверталося, а вказане заочне рішення не є повторним, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про закриття апеляційного провадження як помилково відкритого та повернення апеляційної скарги заявникові у зв`язку з недотриманням ним установленого законом порядку перегляду заочного рішення.

30. Наведене узгоджується і з висновками Великої Палати Верховного Суду, яка в постанові від 12 червня 2024 року в справі № 756/11081/20 зауважила, що право відповідача на доступ до суду апеляційної інстанції при заочному розгляді справи місцевим судом не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку та строку звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.

31. Доводи касаційної скарги відповідача ґрунтуються на тлумаченні норм процесуального права, яке суперечить усталений практиці національних судів, що не може спростувати правильність висновків апеляційного суду.

32. Посилання у касаційній скарзі на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 вересня 2025 року у справі № 601/485/23 є нерелевантними, оскільки сформульовані за іншої процесуальної ситуації, а саме: апеляційна скарга подана на судове рішення, яке могло бути предметом апеляційного перегляду, проте суд повинен був вирішити питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

33. У розглядуваній справі рішення суду першої інстанції, яке постановлено в заочному порядку, може бути переглянуто за апеляційною скаргою сторони відповідача лише після дотримання вимог статті 284 ЦПК України.

34. Оскільки правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, тому наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП1» на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП1» про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак О. М. Осіян Н. Ю. Сакара