Справа №: 398/2033/23
провадження №: 6/398/4/26
УХВАЛА

Іменем України

"13" січня 2026 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Подоляк Я.М.,

при секретарі Коваленко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія подання приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Роткевич Ірини Вікторівни про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Роткевич І.В. звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з поданням, відповідно до якого просить суд визначити частку боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у нерухомому майні житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 44) у розмірі 1/2 частини.

Подання виконавцем мотивоване тим, що у неї на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист, виданий 25.04.2024 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області у справі № 398/2033/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором № 501331907 від 18.06.2021 року станом на 22.01.2023 року на загальну суму 131 740,57 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 73 802,91 грн, заборгованість за відсотками 112,82 грн, заборгованість за прострочене тіло кредиту 57 854,84 грн та судового збору у сумі 2620,96 грн.

27.05.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 75134340 (вих. № 986), яку, на виконання вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII), направлено боржнику рекомендованим поштовим відправленням № 06 009 249 194 23 з повідомленням про вручення за адресою зазначеною у виконавчому документі АДРЕСА_2 .

Згідно рекомендованого повідомлення, поштове відправлення № 06 009 249 194 23, разом з постановою про відкриття виконавчого провадження, було вручене боржнику 05.06.2024.

За таких обставин, боржнику достеменно відомо про відкриття виконавчого провадження та свій обов`язок виконати судове рішення.

В ході проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 75134340, на підставі повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 3 від 29.08.2025 встановлено, що боржник ОСОБА_1 з 05.06.2010 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Під час шлюбу, згідно договору купівлі-продажу від 30.10.2021, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко О.І., за реєстровим номером 1228, ОСОБА_2 , за згоди чоловіка (боржника), набула у власність та наразі є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . Зазначене також підтверджується відповідною Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України (далі СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною першою статті 70 СК України, встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У постанові Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №462/518/18 викладений правовий висновок про те, що факт реєстрації нерухомого майна, придбаного у період шлюбу, на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Майно в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання.

За таких умов, вищевказане майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами знаходяться у спільній сумісній власності подружжя, а частки співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рівними, з огляду на що виникла необхідність у визначенні судом частки майна боржника ОСОБА_1 у майні, яким він володіє спільно з іншим з подружжя.

У судове засідання приватний виконавець не з`явилася у поданні просила здійснювати його розгляд без її участі.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило, що у відповідності до ч.2 ст. 443 ЦПК України не перешкоджає розгляду вказаної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом було встановлено, що в провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувала цивільна справа № 398/2033/23 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням суду від 07.11.2023 року позовні вимоги АТ «Сенс Банк» задоволено частково, з ОСОБА_1 , на користь АТ«Сенс Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №501331907 від 18.06.2021 року станом на 22.01.2023 року на загальну суму 131 740,57 грн та судовий збір у сумі 2620,96 грн.

Рішення суду 08.12.2023 року набрало законної сили.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Так, згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

25.04.2024 року на адресу АТ «Сенс Банк» судом було направлено виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду від 07.11.2023 року у справі №398/2033/23.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні визначено положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частини 1 статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

27.05.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Роткевич І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого проваджень № 75134340 (а.с. 84).

Вищезазначена постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику засобами поштового зв`язку та отримана останнім, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого долучена до подання (а.с.84, зв.бік).

Приватний виконавець посилається на те, що боржник свої зобов`язання перед стягувачем добровільно не виконує, тому з метою виконання рішення суду, необхідно звернути стягнення на нерухоме майно боржника, для чого необхідно визначити частку у будинку, якою боржник володіє спільно з дружиною.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №3 від 29.08.2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.06.2010 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві складено актовий запис №612.

Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.10.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. ОСОБА_2 є власником житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п.4.4. вказаного Договору, купівля житлового будинку покупцем вчинена за згодою її чоловіка ОСОБА_1 .

Право власності ОСОБА_2 на будинок підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29.08.2025 року №441497561.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ч.6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч.7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Згідно вимог частини 1 статті 50 Закону звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Разом з тим, суду не надано доказів, що приватним виконавцем в ході примусового виконання рішення було проведено ряд необхідних виконавчих дій для перевірки майнового стану боржника, зокрема, встановлено наявність або відсутність будь-якого рухомого та/або нерухомого майна у особистій власності боржника, наявність чи відсутність відкритих банківських рахунків, доходу, вжито заходів щодо звернення стягнення на майно та доходи боржника.

Згідно з частиною четвертою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (близькі за змістом приписи викладені у частині першій статті 321 ЦК України).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Отже приватним виконавцем не встановлено, що боржник немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, окрім нерухомого майна (житлового будинку), яким він володіє спільно з іншими особами.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подання задовленю не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 76-81, 89, 443 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження»,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Роткевич І.В. про визначення частки боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у нерухомому майні, яким він володіє спільно з іншими особами, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення ухвали.

Суддя Я.М.Подоляк