Справа № 203/5723/25
Провадження № 2/0203/326/2026
14.01.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Єдаменко С.В.,
при секретарі Пархоменко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
15 серпня 2025 року до суду звернулось ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 24 січня 2024 року між АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит Готівкою» № 014-RO-82-252569234, за умовами якого банк відкрив поточний рахунок «для виплат» в гривнях на ім`я відповідача та здійснював його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до правил та тарифів банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб. За умовами договору, банк зобов`язався надати клієнту кредит в сумі 89 750 грн. 13 коп., а відповідач зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Мета кредиту: для власних особистих потреб в розмірі 88 000 грн. та оплата страхового платежу в розмірі 1 750,13 грн. Строк кредиту становить 72 місяці, що починається з 24.01.2024 по 24.01.2030, оплата клієнтом страхового платежу 1 750,13 грн. на користь ПрАТ «СК «Уніка життя», проценти за користування кредитом становлять 36,00% річних (фіксована). Позивач вказує, що банк виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених договором, в свою чергу відповідач всупереч умовам договору, не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом. 20 лютого 2024 року між АТ «Райффайзен Банк» та позивачем укладено договір про відступлення права вимоги № 114/2-67-F, у відповідності до якого передано (відступлено) за плату, а позивачем прийнято належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останнім не здійснювалось жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором, ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача, таким чином, у відповідача виникло зобов`язання за кредитним договором та існує перед позивачем заборгованість, яка складає 103 168 грн. 50 коп., з яких: 89 750,13 грн. сума заборгованості за кредитом, 13 418,37 грн. сума заборгованості за процентами. Враховуючи викладене позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 103 168 грн. 50 коп. та судові витрати по справі. (а.с.1-3)
Після надходження з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача-фізичної особи ОСОБА_1 (а.с.57), ухвалою судді від 19 вересня 2025 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. (а.с.58)
Позивач у судові засідання не з`явився, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому він проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. (а.с.69)
Відповідач в судові засідання не з`явився, відзив на позов до суду не находив. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу судових повісток та СМС повідомлень. (а.с.а.с.59, 60, 65, 66, 73, 74, 76, 77) Клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не надав, про причини неявки не повідомив. Конверти, направлені на адресу відповідача, повернулись до суду із позначкою «за закінченням терміну зберігання». (а.с.а.с.67, 68, 78)
З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.
Судом встановлено, що 24 січня 2024 року між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014-RO-82-252569234, відповідно до якого банк відкриває поточний рахунок «для виплат» в гривні на ім`я відповідача та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до правил та тарифів Банку на ведення та обслуговування Поточних рахунків фізичних осіб. (а.с.5-12)
Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 89 750 грн. 13 коп., а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Мета кредиту для задоволення власних потреб не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника в розмірі 88 000 грн., оплата клієнтом страхового платежу в розмірі 1 750,13 грн., строком кредитування 72 місяців з фіксованою процентною ставкою 36,00% річних.
Також, 24 січня 2024 року відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою». (а.с.13-14)
Факт надання АТ «Райффайзен Банк» кредитних грошових коштів, відповідно умов договору підтверджується випискою по рахунку клієнта ОСОБА_1 від 25.06.2025, згідно якої 24.01.2024 року АТ «Райффайзен Банк» перераховано на картковий рахунок відповідача кошти в розмірі 89 750 грн. 13 коп. (а.с.20)
20 лютого 2024 року АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» уклали договір про відступлення права вимоги № 114-2-67-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передало за плату, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» прийняло належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. (а.с.22-27)
На виконання умов договору про відступлення права вимоги № 114-2-67-F, 19.06.2024 р. ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» здійснило переказ грошових коштів в сумі 3 000 000,00 грн. на рахунок АТ «Райффайзен Банк», призначення платежу: «оплата загальної вартості портфеля заборгованості згідно п. 3.4 договору відступлення права вимоги №114-2-67-F від 20.02.2024» та 24.06.2024 р. переказ грошових коштів в сумі 1 174 545,41 грн. на рахунок АТ «Райффайзен Банк», призначення платежу: «оплата загальної вартості портфеля заборгованості згідно п. 3.4 договору відступлення права вимоги №114-2-67-F від 20.02.2024». (а.с.а.с.29, 30)
Відповідно до п.2.4 договору про відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за договором, новий кредитор замінює первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний реєстр боржників доповнює, а не замінює попередній.
Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20.02.2024, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за кредитним договором № 014-RO-82-252569234 від 24.01.2024. (а.с.31-33)
22 квітня 2025 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» в порядку досудового врегулювання спору направив відповідачу досудову вимогу про виконання кредитного договору, згідно якого кредитор вимагав здійснити повне та належне виконання зобов`язань за кредитним договором, а саме погашення усієї заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-252569234 від 24.01.2024 року. (а.с.35-37)
З наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-252569234 від 24.01.2024 року вбачається, що станом на 24 червня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 складає 103 168 грн. 50 коп., з яких 89 750,13 грн. - сума заборгованості за кредитом, 13 418,37 грн. - сума заборгованості за процентами. (а.с.21)
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 202 ЦПК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За правилом ч.1 ст.5 ЦПК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі, якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Нормами ч.2 ст.639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
За змістом положень ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).
Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями ст.611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України).
Згідно ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.514 ЦК України, ч.1 ст.516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
Судом встановлено, що між відповідачем та АТ «Райффайзен Банк» укладено кредитний договір в якому погоджено умови надання кредиту, строк та порядок його повернення. Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 24.06.2024 р. виникла заборгованість в розмірі 103 168 грн. 50 коп., при цьому право грошової вимоги до відповідача правомірно перейшло до позивача на підставі договору про відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20.02.2024, в зв`язку з чим він звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості. Слід зазначити, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним (відповідна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15).
Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Перевіривши та з`ясувавши всі обставини справи та оцінюючи наявні докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач довів факт передачі первісним кредитором АТ «Райффайзен Банк» права грошової вимоги у заявленому позивачем розмірі до відповідача ОСОБА_1 за договором № 014-RO-82-252569234 від 24.01.2024 на підставі договору про відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20.02.2024. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами сторін в процесі і не надав жодних належних доказів на спростування доводів позивача.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника суми заборгованості за кредитним договором № 014-RO-82-252569234 від 24 січня 2024 року у загальному розмірі 103 138 грн. 50 коп.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Як передбачено статтею 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від відповідача не надійшло.
Як вбачається із матеріалів справи, для надання правничої допомоги між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» та адвокатом Титаренком Владиславом Володимировичем укладено Договір про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14.06.2023 року. Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) від 24.07.2025 року до Замовлення № 1338 до договору про надання правничої допомоги № 14/06/2023 від 14.06.2023 року вартість наданих правничих послуг складає 1 400 грн.
Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 400 грн., як такий, що є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та значенням справи для відповідача.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3 028 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2-5, 10-13, 76-81, 133, 137, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279-287, 354 ЦПК України, суд
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст.273, 289 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його підписання. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.В. Єдаменко