ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1345/26 Справа № 197/323/25 Суддя у 1-й інстанції - Панчук М. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

за участю секретаря судового засідання Дяченко Д.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_2

відповідач Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Сузір`я»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційними скаргами представника відповідача Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Сузір`я» Васюка Миколи Миколайовича на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2025 року та на додаткове рішення від 26 вересня 2025 року, ухвалені суддею Панчуком М.В. у с-щі Широке Дніпропетровської області, (дата складання повного судового рішення - 05 вересня 2025, додаткового 26 вересеня 2025),

В С Т А Н О В И В

В квітні 2025 року ОСОБА_2 діючи як законний представник неповнолітнього позивача ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом до Сільськогосподарського ТОВ "Сузір`я", в якому просила скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право - 52549929, зареєстроване 13.11.2023. Також просила зобов`язати Сільськогосподарське ТОВ "Сузір`я" повернути земельну ділянку площею 6,2902 га, що розташована на території Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області власнику - ОСОБА_1 , стягнути з відповідача орендну плату за користування земельною ділянкою за 2022 та 2024 роки у розмірі 28000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що між ОСОБА_3 (орендодавець) та Сільськогосподарським ТОВ "Сузір`я" (орендар) було укладено договір оренди землі від 29.12.2012 на земельну ділянку площею 6,2902 га на території Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:011:3487, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на 10 років, до 29.12.2022. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. В право на спадкування його майна вступив його син ОСОБА_4 , який також помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, в право на спадкування вступив син ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є неповнолітньою особою, від імені якого діє законний представник, мати - ОСОБА_2 . Відповідно до актуальної інформації про державну реєстрацію іншого речового права, зареєстровано інше речове право за номером запису 52549929 від 13.11.2023 приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., а саме право оренди земельної ділянки згідно договору оренди від 29.12.2012, на підставі відомостей з ДЗК, серія та номер 68026369, виданого 13.11.2023, дата закінчення дії договору до 29.12.2032, орендодавець ОСОБА_1 . Договір оренди земельної ділянки від 29.12.2012, укладений між ОСОБА_3 та Сільськогосподарським ТОВ "Сузір`я" припинив свою дію 16.11.2023 з моменту державної реєстрації права власності за спадкоємцем ОСОБА_1 . Однак, всупереч нормам закону, приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. зареєстровано інше речове право за номером запису 52549929 від 13.11.2023, а саме право оренди на підставі відомостей з ДЗК, серія та номер 68026369, виданого 13.11.2023, дійсний до 29.12.2032. Тобто, за три дні до реєстрації права власності на земельну ділянку за спадкоємцем ОСОБА_5 , нотаріус вносить інший запис про продовження дії права оренди землі до 2032 року, начебто з відомостей, взятих з ДЗК. Орендна плата за користування земельною ділянкою відповідачем за 2022 рік у розмірі 14000 грн та 2024 рік у розмірі 14000 грн не сплачена. За 2023 рік була сплачена орендна плата на рахунок позивача у розмірі 14000 грн.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2025 року позов задоволено частково.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право: 52549929, зареєстроване 13 листопада 2023 року державним реєстратором: приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман Іриною Іванівною, підстави для державної реєстрації: відомості з ДЗК, серія та номер: 68026369, виданий 13.11.2023, видавник Державний земельний кадастр, вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки; зміст, характеристика іншого речового права: дата укладання договору (після 2013 року), дата державної реєстрації (до 2013 року): 29.12.2012, строк: 10 років, дата закінчення дії: 29.12.2032.

Зобов`язано Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Сузір`я" повернути земельну ділянку площею 6,2902 га на території Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки: :01:011:3487, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власнику ОСОБА_1 .

Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Сузір`я" на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 , як власника земельної ділянки площею 6,2902 га на території Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:011:3487, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, орендну плату за користування земельною ділянкою у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Сузір`я" на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 2854 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят чотири) гривні 79 копійок.

Додатковим рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2025 року заяву ОСОБА_6 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Сузір`я" (місцезнаходження: Дніпропетровська область, Криворізький район, с-ще Широке, вул. Спортивна, 11А, ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9500 (дев`ять тисяч п`ятсот) гривень, в іншій частині - відмовлено.

У задоволенні заяви представника сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Сузір`я" адвоката Васюка Миколи Миколайовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Не погодившись із даними судовими рішеннями представник відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Сузір`я" подав апеляційні скарги.

Оскаржуючи рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2025 року по суті позовних вимог представник апелянта просив його скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що в даному випадку раніше укладений між спадкодавцем позивача та відповідачем договір оренди відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» вважається поновленим, оскільки орендар продовжив користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду, представник апелянта не погодився із сумою витрат на правничу допомогу, визначену судом, просив її зменшити з 9500,00 грн до 2000,00 грн., вважаючи, що присуджена судом сума є способом надмірного збагачення ОСОБА_2 разом з адвокатом і є по суті додатковим способом отримання доходу.

У відзивах на апеляційні скарги представник позивача адвокат Пашко Ю.Е., посилаючись на необгрунтованість апеляційних скарг, просить апеляційні скарги представника сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Сузір`я" залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення залишити без змін.

В судове засідання з`явився представник Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Сузір`я" Васюк М.М.

Представник позивача адвокат Пашко Ю.Е. в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, апеляційні скарги просить залишити без задоволення з підстав викладених у наданих відзивах.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Сузір`я" Васюка М.В., який підтримав апеляційні скарги з викладених у них підстав та просив їх задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.11.2023, спадкова справа № 164/2023, зареєстровано у реєстрі за № 7134 (а.с. 16), спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , 1982 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є його син неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 6,2902 га, кадастровий номер :01:011:3487, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місцерозташування: Дніпропетровська область, Криворізький район, Широківська сільська рада.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав № 354700293 від 16.11.2023 (а.с. 18), ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:3487, площею 6,2902 га.

Як вбачається з інформації, сформованої за допомогою додатку "Реєстр нерухомості" від 04.02.2025 стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:3487 (а.с. 20 - 21), 13.11.2023 державним реєстратором - приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман Іриною Іванівною було зареєстровано право оренди земельної ділянки. Орендодавець - ОСОБА_1 , орендар - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Сузір`я". Дата укладання договору (після 2013 року) / дата державної реєстрації (до 2013 року) - 29.12.2012, строк - 10 років, дата закінчення дії - 29.12.2032.

Згідно з копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 22, 24, 25, 26, 27), копією заяви (а.с. 23) та копією листа-нагадування (а.с. 26), ОСОБА_2 зверталася до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Сузір`я" з повідомленнями про зміну власника земельної ділянки - орендодавця за договором оренди землі.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:011:3487 (а.с. 51), борг по орендній платі за землю за 2022 рік складає 14000 грн (не сплачено на рахунок представника спадкоємця ОСОБА_2 ). Орендна плата за землю за 2023 рік - 14000 грн (сплачено на рахунок ОСОБА_2 ). Борг по орендній платі за землю за 2024 рік визначений за умовами попередньо укладеного договору та складає 14000 грн (не сплачено на рахунок представника спадкоємця ОСОБА_2 ). Відшкодування збитків у даному розрахунку не враховано. Загальна сума заборгованості за орендне використання земельної ділянки склала 28000 грн.

На виконання ухвали суду від 06.06.2025 Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин відділ № 4 у відповіді від 18.06.2025 № 1597/299-25 (а.с. 173) вказало, що жодних відомостей про земельну ділянку :01:011:3487 з Державного земельного кадастру за 13.11.2023 не видавалося та про документ "серія та номер 68026369, виданого ДЗК 13.11.2023, що стали підставою внесення державним реєстратором відомостей до державного реєстру речових прав про реєстрацію ним права оренди до 29.12.2032, орендодавець ОСОБА_1 " невідомо.

Приватним нотаріусом Кучман І.І. на виконання ухвали суду від 06.06.2025 надано документи, які були сформульовані під час державної реєстрації іншого речового права 52558076 щодо земельної ділянки :01:011:3487 (а.с. 174-182), зокрема заяву про державну реєстрацію, відомості з бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав, копію свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємця ОСОБА_1 від 16.11.2023 № 7134 у реєстрі та рішення про державну реєстрацію.

Відповідач сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Сузір`я" на виконання ухвали суду від 06.06.2025 витребуваного оригіналу договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_3 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Сузір`я" від 29.12.2012 на земельну ділянку площею 6,2902 га на території Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:011:3487, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на 10 років не надав та ухвали суду не виконав.

Згідно з частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод або законних інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Статтею 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

На час підписання договору оренди частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачалось, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. При цьому, у статті 125 ЗК України було визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Крім того, частиною п`ятою статті 126 ЗК України було передбачено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

У даному випадку, спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини є Закон України від 06 жовтня 1998 року №161-XIV «Про оренду землі» (далі ЗУ «Про оренду землі» в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, договір оренди землі між спадкодавцем позивача та відповідачем було підписано 01.06.2010 та вчинено його державну реєстрацію 29.12.2012.

Згідно з положеннями, викладеними у абзаці першому частини першої статті 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 32-2 Закону України «Про оренду землі», згідно якої, поновлення договорів оренди землі здійснюється в порядку, передбаченому статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 33 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції, чинній станом на 29.12.2012) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист - повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

- власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

- уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

В свою чергу, змістом ст. 126-1 Земельного кодексу України передбачено, що зокрема договорами оренди землі може встановлюватися умова щодо поновлення таких договорів.

Частиною другою вищевказаної норми передбачено, якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.

Відповідно до Перехідних положень ЗУ «Про оренду землі», правила, визначенні статтею 126 - 1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Як вбачається з п.8 Договору оренди землі, термін дії договору 10 років з моменту його державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 7 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію, проте вказані дії орендарем виконанні не були.

Відтак, ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», чинною саме на час виникнення спірних правовідносин передбачалось, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою вказаної норми, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору, однак жодних з вказаних дій сторонами не вчинялось.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що відповідач не довів дотримання ним вимог частини другої статті 33 Закону N 161-XIVі пункту 7 договору оренди землі, не повідомив відповідача за 7 днів до спливу строку договору про намір його поновити, тому відсутні підстави для поновлення договору оренди землі за частиною шостою статті 33 вказаного Закону.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №908/299/18, вирішуючи питання про належний спосіб захисту при вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди землі, дійшла висновку про те, що при вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди саме із викладенням її змісту.

Отже за умови того, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, належним чином виконує обов`язки, зокрема щодо орендної плати, а орендодавець відмовляється чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», то колегія суддів зауважує, що в даному випадку належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною саме додаткової угоди із викладенням її змісту.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 в справі №908/299/18, зроблено висновок про те, що частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. З цього випливає обов`язок орендодавця передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на новий строк. Відповідно до частини восьмої статті 33 названого Закону таке передання здійснюється шляхом укладення сторонами додаткової угоди до договору оренди землі. Зазначена додаткова угода відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З наведеного вбачається, що якщо орендодавець відмовляється чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту.

Відповідач Сільськогосподарське ТОВ «Сузір`я» судовим захистом своїх прав не скористалось.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті позову та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення колегія суддів не знаходить пісдтав для її задоволення виходячи з наступного.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 та від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 303/3973/17 (провадження № 61-12505св19), від 07 липня 2021 року у справі № 335/10173/19 (провадження № 61-5223св21), від 09 червня 2022 року у справі № 759/2952/20 (провадження № 61-16694св21), від 08 листопада 2023 року у справі № 539/2673/21 (провадження № 61-9750св 23).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 461/422/21 (провадження № 61-8158св22).

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000 та від30 вересня 2009 року №23-рп/2009.

Компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно ч. 1, п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч.8 ст. 141 ЦПК України).

Подібні висновки викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 та у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 329/766/2018 року.

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Судом першої інстанції встановлено, що довідка щодо оплати гонорару (винагороди) адвоката наданих правничих послуг від 08.09.2025 у взаємозв`язку із актом від 08.09.2025 наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 10.01.2025, договором про надання правничої допомоги № 01/2025 від 10.01.2025, додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги № 01/2025 від 10.01.2025, розрахунком від 08.09.2025 обґрунтованого розміру гонорару до договору про надання правничої допомоги № 01/2025 від 10.01.2025 достатньо підтверджує понесення витрат ОСОБА_2 з отримання від адвоката Пашко Ю.Е. правничих послуг у розмірі 15000 грн.

Таким чином, суд першої інстанції, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам на підтвердження витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн. суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказані витрати не є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, тому обґрунтовано стягнув понесені ОСОБА_2 витрати частково в сумі 9500, 00 грн. Доводи апеляційної скарги на додаткове рішення висновків суду не спростовують.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, колегія не знаходить.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційні скарги - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційні скарги представника відповідача Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Сузір`я» Васюка Миколи Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2025 року та додаткове рішення від 26 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 14 січня 2026 року.

Головуючий:

Судді: