ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1514/25
Провадження № 2/483/102/2026
15 січня 2026 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Рак Л.М.,
за участю секретаря Гречки С.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
Крім того, 07 лютого 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 5641280, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 3000 грн. (п. 1.2. Договору). Відповідно до пунктів 1.3, 1.4, 2.1 Договору кредит було надано строком на 105 днів з 07 лютого 2024 року, шляхом переказу на картковий рахунок, з терміном (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 22 травня 2025 року. Проценти за користування кредитом становили 6210 грн., які нараховуються за ставкою 2,3 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем були перераховані грошові кошти у розмірі 3000 грн. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 Договору). Термін повернення грошових коштів за договором наступив, однак відповідачка не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитом не сплачує. 29 травня 2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладений договір факторингу № 29-05/2025/Т, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило право грошової вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 5641280 від 07 лютого 2024 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 сума заборгованості за яким становила 9210 грн. 26 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 2557 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 6143 грн. 26 коп.; заборгованість за комісіями 510 грн.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності, про що ним було зазначено в позовній заяві, а також в заяві представник зазначив, що проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка, будучи належним чином повідомленоюм про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила.
Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Крім того, враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.
Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов такого.
26 грудня 2023 року ТОВ «МІЛОАН» перерахувало відповідачці кошти в розмірі 7000 грн. згідно з договором № 103794583 на картку НОМЕР_1 отримувач ОСОБА_1 (зв. бік а.с. 25-26).
Крім того, судом також встановлено, що 07 лютого 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 5641280, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 3000 грн., строком на 105 днів, шляхом переказу на картковий рахунок, з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 22 травня 2024 року (пункти 1.2., 1.3, 1.4, 2.1 Договору). Відповідно до п. 1.5.3 Договору, проценти за користування кредитом становили 6210 грн., які нараховуються за ставкою 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з умовами договору кредитодавець зобов`язався на строк, визначений пунктом 2.1 Договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 Договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1-1.6 та п. 2.4 цього договору (а.с. 30-35).
07 лютого 2024 року ТОВ «МІЛОАН» перерахувало кошти в розмірі 3000 грн. згідно з договором № 5641280 на номер платіжного інструменту 516874*3688 (зв. бік а.с. 42).
Згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 5641280 від 07 лютого 2024 року, станом на 20 жовтня 2025 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 9210 грн. 26 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 2557 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 6143 грн. 26 коп.; заборгованість за комісіями 510 грн. (а.с. 50).
29 травня 2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладений договір факторингу № 29-05/2025/Т, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило право грошової вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до позичальників, в тому числі за Договорами про споживчий кредит № 103794583 від 26 грудня 2023 року та № 5641280 від 07 лютого 2024 року, щ були укладені між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 (а.с. 51-60).
Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
Згідно зі ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Враховуючи викладене, а також те, що позивач довів належними та допустимим доказами наявність в нього права вимоги до відповідачки в обсязі заявлених вимог, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд
Цивільний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити.
Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки , поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: