ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

14 січня 2026 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 766/16593/17

Номер провадження: 22-ц/819/222/26

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Базіль Л.В., Приходько Л.А.

секретар Олійник К.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Майдан С.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Перша Херсонська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому, з врахуванням змін та уточнень позовних вимог, просив визнати недійсним заповіт його матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Гудимою О.Б. 29 травня 2012 року, реєстровий номер 1-830 з 29 травня 2012 року, яким вона заповіла все належне їй рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є онукою спадкодавиці. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на момент посвідчення заповіту ОСОБА_6 мала вади зору, які заважали їй ознайомитися зі змістом заповіту, а тому правочин повинен був укладатися у присутності свідків.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено, що заповідачка через фізичні вади не могла прочитати самостійно заповіт та власноручно підписати його, а також не доведено, що вона мала бажання посвідчити заповіт при свідках, тому і відсутні були підстави для посвідчення його при свідках та оголошення його нотаріусом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення вимог процесуального законодавства, невідповідність висновків суду матеріалам справи. Вважає, що суд не надав належної оцінки тому факту, що заповіт був складений за відсутності свідків, враховуючи те, що на момент посвідчення заповіту спадкодавиця мала поганий зір, самостійно читати не могла, що підтверджується медичними документами, роз`ясненнями спеціалістів, показаннями свідків, яким суд першої інстанції не надав належної оцінки.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

В письмовому відзиві, який надійшов на адресу суду апеляційної інстанції, відповідачка ОСОБА_2 просила відхилити доводи апеляційної скарги, як необґрунтовані та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що згідно актового запису про народження №1073, складеного 18.07.1985 року міськвідділом РАЦС м.Херсона, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записані ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Згідно договору купівлі продажу №3699 від 26.04.2000 року, посвідченого Херсонською товарною біржою «Альтер-Его», ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від імені якого діє ОСОБА_7 , продали ОСОБА_6 , належний їм на праві приватної власності будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 , житловою площею 58,4 кв.м. Вказане домоволодіння зареєстроване в ХДБТІ на праві приватної власності за ОСОБА_6 в реєстровій книзі №133 за реєстровим №23546 від 26.04.2000 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 21.02.2012 року позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу №3699 від 26.04.2000 року, житлового будинку АДРЕСА_1 , який укладено між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , зареєстрований Херсонською товарною біржою «Альтер-Его». Визнано за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Зі змісту рішення суду вбачається, що позивачка особисто приймала участь в судовому засіданні.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №304248 від 22.05.2009 року, ОСОБА_6 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1027 га, яка розташована по АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис №116 від 22.03.2005 року, вбачається, що її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_11 .

З архівних довідок від 05.04.2007 року, виданих архівом Управління освіти виконавчого комітету Херсонської міської ради вбачається, що ОСОБА_6 працювала в середній школі №6 у період з 1987 року по 1994 року вчителем молодших класів.

Згідно актового запису про смерть №259, складеного 27.03.2017 року Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №20597359 від 29.05.2012 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , Першою Херсонською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №199/2017.

Як вбачається з витребуваної з Першої Херсонської державної нотаріальної контори спадкової справи №199/2017 року щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , з заявою від 11.04.2017 року про прийняття спадщини за заповітом звернулася ОСОБА_11 як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 , на користь якої спадкодавцем було залишено заповіт.

ОСОБА_3 як чоловік спадкодавця подав 11.04.2017 року заяву про обізнаність про заповіт та відмову від права на обов`язкову частку спадкового майна.

19.09.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою до Першої Херсонської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 за законом.

Згідно листа Першої Херсонської державної нотаріальної контори вих.№3227/02-14 від 28.09.2017 року, ОСОБА_1 , на заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , повідомлено, що від імені померлої ОСОБА_6 був складений заповіт на все майно, що був посвідчений Першою Херсонською державною нотаріальною конторою 29.05.2012 року за реєстровим №1-830, на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно ст. 1241 ЦК України, тому ОСОБА_1 , не має права на обов`язкову частку у спадщині, нотаріус не в праві вчинити таку нотаріальну дію, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом. Рекомендовано звернутись до суду із позовною заявою для вирішення спірного питання.

Згідно змісту оригіналу заповіту від 29.05.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Гудимою О.Б. (реєстровий № 1-830), ОСОБА_6 заповіла все належне їй рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зміст ст. ст. 1233-1236, 1241, 1245, 1247-1248. 1254, 1307 ЦК України спадкодавцю нотаріусом роз`яснено. Заповіт виготовлено за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, складено і підписано в двох примірниках, один з яких залишається і зберігається у справах державної нотаріальної контори, а другий видається заповідачу. Також зазначено, що «я ОСОБА_6 володію українською мовою, що дає мені правильно та однозначно розуміти цей заповіт». Далі власноруч записано «Заповіт з моїх слів записаний вірно, прочитано вголос і підписаний власноручно». В графі підпис зазначено « ОСОБА_12 « ОСОБА_6 » (том.І, арк.107).

Згідно листа Першого заступника Міністра юстиції України Сукманової О. від 22.11.2018 №46975/C-22966/8.3.1, ОСОБА_1 роз`яснено, що посвідчення заповітів врегульовано нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Частиною другою статті 1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу, відповідно до якої у разі, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) вказано, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Під час посвідчення заповіту нотаріусом має бути дотримано порядок його посвідчення. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. На бажання заповідача, також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.

Згідно зі статтею 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Статтею 1253 ЦК України передбачена можливість посвідчення заповіту при свідках, яке відбувається за бажанням заповідача. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.

При посвідченні заповітів та засвідченні справжності підпису на документах перевіряється справжність підписів осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії (пункт 2.4 розділу ІІ Порядку).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 29.05.2012 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Гудимою О.Б. (реєстровий № 1-830), згідно з яким ОСОБА_6 на випадок своєї смерті заповіла все належне їй рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось своїй онуці ОСОБА_2

ОСОБА_6 власноручно підписала заповіт, складений з її слів державним нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів та зазначила, що: «я ОСОБА_6 володію українською мовою, що дає мені правильно та однозначно розуміти цей заповіт». Далі власноруч записано «Заповіт з моїх слів записаний вірно, прочитано вголос і підписаний власноручно». В графі підпис зазначено « ОСОБА_12 « ОСОБА_6 »

Інші учасники справи: батько позивача та його рідні брати пояснювали, що заповіт відповідав внутрішній волі ОСОБА_6 , яка вільно читала за допомогою окулярів. Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були допитані судом першої інстанції за клопотанням позивача, фактично підтвердили ту обставину, що ОСОБА_6 могла вільно читати за допомогою окулярів та, будучи на пенсії, працювала розповсюджувачем преси.

Медичні документи та роз`яснення спеціалістів, на які посилається апелянт, були предметом розгляду у суді першої інстанції, та суд вірно зазначив, що зазначені докази не спростовують факт вчинення заповіту, ознайомлення з його змістом особисто ОСОБА_6 , як і власноручне підписання правочину.

Суд першої інстанції, належним чином дослідивши наявні у справі докази та надавши їм оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач не надав достатніх доказів, що волевиявлення заповідача не було вільним, зміст оспорюваного заповіту не відповідав її волі, а на момент складання заповіту ОСОБА_6 мала фізичні вади, які б не давали змогу прочитати або підписати заповіт.

Доводи апеляційної скарги про те, що заповіт мав бути складений у присутності свідків, є безпідставними, оскільки текст заповіту підписаний ОСОБА_6 власноручно, відсутні докази, що вона через фізичні вади або хворобу не могла сама прочитати заповіт, а тому немає підстав стверджувати, що заповіт мав обов`язково посвідчуватися при свідках.

Суд першої інстанції у достатньому обсязі з`ясував усі обставини справи та правильно застосував правові норми, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними та зводяться до власного тлумачення норм права, яким суд надав належну та правильну оцінку. Обставини справи, досліджені судом першої інстанції, підтвердилися під час апеляційного розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 369, 374,375,381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 15 січня 2026 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді Л.В. Базіль

Л.А. Приходько