УХВАЛА

про направлення справи за підсудністю

12.01.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Простибоженко Ю.М.

позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст вимог:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 25.11.2025, просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, яка нарахована за період з 02.2018 по 10.2024, розмір якої становить 200157,02 грн, яка утворилась під час стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.11.2010, які присуджені відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03.01.2011 у справі №2-1342/11.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Згідно з ухвалою суду від 09.12.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Відповідачка в підготовчому судовому засіданні 12.01.2026 вказала, що у зв`язку з одруженням її прізвище змінено на ОСОБА_4 , що підтверджуться змістом копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , який був укладений 31.01.2015. Додатково повідомила, що 26.04.2017 вона була знята з реєстрації за адресою, яка вказана в позовній заяві, АДРЕСА_1 , і з 26.04.2017 місце її проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , на підтвердження чого надала паспорт громадянина України. Також вона зазначила, що фактично проживає в АДРЕСА_3 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд дійшов висновку, що матеріали справи підлягають направленню для розгляду за підсудністю з огляду на таке.

19.11.2025 на виконання положень ч. 6 ст. 187 ЦПК України до суду надійшли відомості про зареєстроване місце проживання сторін, згідно з якими було зазначено, що місце проживання позивача ОСОБА_1 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 ; щодо відповідачки вказано, що за картотечними відомостями ВОМІРМП вона також зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 39-40), у зв`язку з чим судом було відкрито провадження у справі.

Водночас, зі змісту паспорта громадянина України ОСОБА_5 , який був оглянутий в підготовчому судовому засіданні 12.01.2026, фотокопія якого долучена до матералів справи, який є первинним документом, який підтверджує зареєстроване місце проживання особи, судом встановлено, що з 26.04.2017 місце проживання відповідачки зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач в судовому засіданні також підтвердив, що відповідачка знята із зареєстрованого місця проживання за його адресою - АДРЕСА_1 . При цьому суд звертає увагу, що в позовній заяві позивач саме цю адресу вказав як зареєстроване місце проживання відповідачки.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України).

Частиною 1 статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Судом встановлено, що відповідачка немає зареєстрованого місця проживання на території Богунського району м. Житомира.

В частині 1 статті 28 ЦПК України закріплені правила визначення підсудності за вибором позивача, яка передбачає, що за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також можуть пред`являтися позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах.

Частина 1 статті 28 ЦПК України містить конкретно визначений перелік випадків, за яких у позивача виникає право звернення до суду за зареєстрованим місцем свого проживання. Право на звернення до суду за зареєстрованим місцем свого проживання у випадку звернення до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості по аліментах положення цієї статті не містять.

Отже, підсудність у справах за позовами про звільнення заборгованості від сплати аліментів визначається за загальними правилами, тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

При цьому положення ЦПК України також не містять норм, згідно з якими підсудність може визначатися за фактичним місцем проживання відповідача.

Беручи до уваги те, що після відкриття провадження у справі судом було з`ясовано, що відповідачка немає зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання чи перебування на території Богунського району м. Житомира, справа не підсудна Богунському районному суду м. Житомира.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Крім того, недотримання судом правил територіальної юрисдикції є порушенням процесуального закону та є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи, що справа прийнята до розгляду з порушенням правил територіальної підсудності, що було з`ясовано після відкриття провадження у справі, розгляд судом непідсудної йому справи є обмеженням права на доступ до суду для розгляду справи "судом, встановленим законом", є підставою для скасування ухваленого за результатами вирішення спору судового рішення, тому суд вважає, що з метою дотримання правил підсудності справа підлягає направленню до належного суду, юрисдикція якого поширюється на адміністративно-територіальний район, в межах якого знаходиться зареєстроване місце проживання відповідачки, і який відповідно до законодавства уповноважений здійснювати розгляд цієї справи, яким є Хорошівський районний суд Житомирської області.

Зі змісту ч. 3 ст. 31 ЦПК України вбачається, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32, 352-353 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Матеріали цивільної справи №295/15521/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах направити за підсудністю до Хорошівського районного суду Житомирської області.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її складення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 14.01.2026.

Суддя О.В. Стрілецька