БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1597/25
Провадження № 2/730/28/2026
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Ріхтера В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_4 ) звернулась до Борзнянського районного суду Чернігівської областіз позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач, ОСОБА_2 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Свій позов обґрунтовує тим, що їх спільна з відповідачем дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчатися у Борзнянському аграрному фаховому коледжі на 4 курсі очної денної форми здобуття освіти за освітньо-професійним ступенем «фаховий молодший бакалавр» за кошти державного (регіонального) бюджету за спеціальністю «Агрономія», ОПП «Виробництво і переробка продукції рослинництва». Дата вступу до навчального закладу: 01.09.2022. дата закінчення закладу освіти: 30.06.2026. ОСОБА_6 навчається і потребує матеріальної допомоги, стипендії чи будь-яких інших виплат він не отримує. Позивач надає сину допомогу в усіх аспектах його життя. Натомість батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча працює, отримує заробітну плату і в змозі надавати матеріальну допомогу сину.

Позивач в судове засідання не викликався, оскільки розгляд справи проводиться без повідомлення сторін. Від позивача не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідач був повідомлений належним чином про розгляд справи відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, однак у встановлений законом строк відзиву на позов не подав, із заявами до суду не звертався, а також не скористався своїм правом подання до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батьком є ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борзнянського районного управління юстиції.

Згідно довідки про склад сім`ї № 2549 від 27.10.2025, виданої державним реєстратором Борзнянської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_5 зареєстрований за однією адресою зі своєю матір. ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 355 від 01.10.2025, виданої Борзнянським аграрним фаховим коледжем, ОСОБА_5 дійсно навчається у даному навчальному закладі на 4 курсі очної денної форми здобуття освіти за освітньо-професійним ступенем «фаховий молодший бакалавр» за кошти державного (регіонального) бюджету. Дата вступу до навчального закладу: 01.09.2022. Дата закінчення закладу освіти: 30.06.2026.

Статтею 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, у ч. 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

У своїй постанові від 29 січня 2018 по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 № 6-186цс14.

Разом з цим необхідно пам`ятати, що за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою та має фізичну можливість надавати допомогу на утримання повнолітнього сина під час навчання, суд уважає, що аліменти можуть бути стягнуті в частині від заробітку (доходу) відповідача.

Позивачкою доведено, що на її утриманні перебуває спільний з відповідачем син, який набув повноліття та не досяг віку 23 років, він продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, зареєстрований разом із матір`ю.

Таким чином суд приходить до переконання, що, оскільки утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, є обов`язком батьків, а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча може її надавати, стягнення аліментів є обґрунтованим.

Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтва про народження, довідками про навчання, зареєстроване місце проживання.

З урахуванням наданих сторонами доказів, із відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі даної позовної заяви і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку за умов продовження навчання, що, на думку суду, є достатнім для забезпечення рівня життя повнолітнього сина, виходячи із засад розумності та справедливості.

Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За змістом приписів ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

У даній конкретній справі, аліменти з відповідача на користь позивачки слід стягувати з дня пред`явлення позову до суду 29.10.2025 і до припинення навчання, але не пізніше 30.06.2025.

Крім того, у даній справі суд ураховує висновки Верховного Суду, а саме те, що законодавець визначив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, тобто на весь період навчання, який охоплює час від вступу до закінчення навчання чи відрахування з навчання. Таким чином, відповідач не звільняється від обов`язку сплачувати аліменти під час перебування дитини на канікулах (постанова Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 346/103/17).

Крім того, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, не залежить від форми навчання (постанова Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 644/3610/16-ц).

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років (постанова Верховного Суду у справі № 308/4214/18).

Законом не передбачено звільнення платника аліментів від зобов`язання щомісячної сплати аліментів на утримання дитини в разі втрати роботи чи перебуванні в статусі безробітного.

Зважаючи на звільнення позивачки від сплати судового збору при подачі позовної заяви в даній категорії справ (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1 211,20 грн судового збору.

У відповідності до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 199-201 СК України, ст.ст. 2-4, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 258-268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН - НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, аліменти в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 жовтня 2025, і до закінчення навчання 30 червня 2026.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ріхтер В.В.